Instrucţiuni de utilizare

Aceste instrucţiuni vă ajută să beneficiaţi de toate funcţionalităţile versiunii e-PUB a Raportului asupra inflaţiei al Băncii Naţionale a României.

Pentru o citire mai uşoară, se recomandă dezactivarea opţiunii Full Justification (disponibilă în meniul Settings).

CUPRINS

Pictograma „listă” vă permite să accesaţi cuprinsul publicaţiei din orice pagină. Această pictogramă poate fi plasată în partea de sus sau de jos a ecranului, în funcţie de aplicaţie.

LINK-URI CĂTRE NOTELE DE FINAL

Link-urile către notele de final sunt marcate în text printr-un număr încadrat între paranteze pătrate (de exemplu „[1]”). Atingând numărul notei veţi fi direcţionat către textul acesteia de la finalul capitolului. Revenirea pe pagina principală se face prin atingerea numărului notei de la finalul capitolului.

EXCLUSIV PENTRU UTILIZATORII DE iPAD

Dimensiunea graficului poate fi mărită prin dublă-atingere.

Cuvânt înainte

În luna august 2005, Banca Naţională a României a adoptat o nouă strategie de politică monetară – ţintirea directă a inflaţiei. Un rol esenţial în funcţionarea acestui regim revine ancorării anticipaţiilor inflaţioniste la nivelul obiectivului de inflaţie anunţat de banca centrală şi, prin urmare, unei comunicări eficiente cu publicul. Principalul instrument de comunicare este Raportul asupra inflaţiei.

Pentru a răspunde acestei cerinţe, BNR a revizuit atât structura Raportului asupra inflaţiei, cât şi periodicitatea publicării (trimestrială, în conformitate cu frecvenţa ciclului de prognoză). Pe lângă informaţiile referitoare la evoluţiile economice şi monetare şi la raţiunile care au stat la baza deciziilor de politică monetară din perioada analizată, raportul trimestrial include proiecţia BNR privind evoluţia ratei inflaţiei pe un orizont de opt trimestre, incertitudinile şi riscurile asociate acesteia, precum şi o secţiune de evaluare a acestui context din perspectiva politicii monetare.

Analiza prezentată în Raportul asupra inflaţiei se bazează pe cele mai recente informaţii statistice disponibile la momentul redactării, astfel încât perioadele de referinţă ale indicatorilor utilizaţi sunt diferite.

Raportul asupra inflaţiei a fost aprobat în şedinţa Consiliului de administraţie al BNR din data de 5 noiembrie 2013, iar proiecţia macroeconomică a fost realizată pe baza informaţiilor disponibile până la data de 31 octombrie 2013.

Toate ediţiile acestei publicaţii sunt disponibile pe suport hârtie şi pe website-ul BNR, http://www.bnr.ro.

Lista abrevierilor

ANAF |  | Agenţia Naţională de Administrare Fiscală
ANOFM |  | Agenţia Naţională pentru Ocuparea Forţei de Muncă
ANRE |  | Autoritatea Naţională de Reglementare în Domeniul Energiei
BCE |  | Banca Centrală Europeană
BIM |  | Biroul Internaţional al Muncii
BM |  | Banca Mondială
CE |  | Comisia Europeană
ESI |  | indicatorul de încredere în economie
Eurostat |  | Oficiul de Statistică al Comunităţilor Europene
FMI |  | Fondul Monetar Internaţional
FOMC |  | Federal Open Market Committee
IAPC |  | indicele armonizat al preţurilor de consum
INS |  | Institutul Naţional de Statistică
IPC |  | indicele preţurilor de consum
IPPI |  | indicele preţurilor producţiei industriale
LFO |  | legume, fructe, ouă

MFE |  | Ministerul Fondurilor Europene
MFP |  | Ministerul Finanţelor Publice
ON |  | overnight
OPCOM |  | Operatorul pieţei de energie electrică şi de gaze naturale din România
OPEC |  | Organizaţia ţărilor exportatoare de petrol
PIB |  | Produsul Intern Brut
RMO |  | rezerve minime obligatorii
ROBID |  | rata dobânzii pe piaţa monetară pentru depozitele atrase de bănci
ROBOR |  | rata dobânzii pe piaţa monetară pentru depozitele plasate de bănci
UE |  | Uniunea Europeană
VAB |  | valoarea adăugată brută
1W |  | o săptămână
1M |  | 1 lună
3M |  | 3 luni
6M |  | 6 luni
12M |  | 12 luni

SINTEZĂ

Evoluţia inflaţiei şi cauzele acesteia

Rata anuală a inflaţiei IPC a scăzut substanţial în cursul trimestrului III 2013, revenind la finele acestuia în intervalul de variaţie de ±1 punct procentual din jurul ţintei staţionare de 2,5 la sută. Nivelul atins în luna septembrie a fost de 1,88 la sută, cu 3,49 puncte procentuale inferior celui consemnat la finele trimestrului II şi cu 1,1 puncte procentuale mai redus faţă de cel prognozat în Raportul asupra inflaţiei din luna august. Evoluţia favorabilă a reflectat manifestarea influenţelor anticipate, menţionate în balanţa riscurilor din raportul anterior cu privire la unii dintre determinanţii ratei inflaţiei.

La reducerea accentuată a dinamicii indicelui preţurilor de consum şi-au adus contribuţia toate componentele acestuia, cu deosebire preţurile alimentare volatile (LFO)[1] şi cele incluse în indicele inflaţiei de bază CORE2 ajustat[2]. Ritmurile anuale de creştere a preţurilor LFO şi a preţurilor produselor alimentare prelucrate au înregistrat o scădere sensibilă, pe seama unui substanţial efect de bază favorabil datorat atât recoltei abundente din anul curent, cât şi disipării efectului statistic negativ al producţiei agricole scăzute din anul anterior, la acestea adăugându-se impactul reducerii TVA la unele produse de panificaţie. Dinamica anuală a preţurilor combustibililor a fost, de asemenea, negativă la finele trimestrului III, efectul aprecierii leului în raport cu dolarul SUA dominându-l pe cel al majorării cotaţiilor internaţionale ale petrolului. Creşteri anuale atenuate comparativ cu trimestrul anterior au avut loc atât în cazul preţurilor administrate, datorită unui efect de bază la care a contribuit şi reducerea în luna iulie a tarifului final la energia electrică, cât şi în cel al preţurilor produselor din tutun.

Rata anuală a inflaţiei de bază CORE2 ajustat a coborât de la 2,85 la sută la sfârşitul trimestrului II până la 0,49 la sută la finele trimestrului III. Pe lângă factorii menţionaţi anterior care au influenţat evoluţia preţurilor produselor alimentare procesate şi al căror efect este aşteptat a se manifesta asupra inflaţiei de bază pe un orizont de patru trimestre, dintre factorii fundamentali, contribuţii favorabile la menţinerea în trimestrul III a tendinţei descendente a ratei anuale a inflaţiei de bază au avut persistenţa deficitului de cerere agregată, precum şi continuarea ameliorării anticipaţiilor privind inflaţia, inclusiv datorită încorporării treptate în componenta adaptivă a acestora a recentelor evoluţii favorabile.

Costurile unitare cu forţa de muncă în industrie au continuat să scadă în termeni anuali în perioada iulie-august 2013. Reducerea a fost uşor mai pronunţată comparativ cu cea din trimestrul II, ritmul de creştere a productivităţii muncii depăşindu-l pe cel al salariului mediu brut în acest sector. Dată fiind şi evoluţia temperată, în aceeaşi perioadă, a câştigurilor salariale nominale brute pe ansamblul economiei, riscul unor presiuni inflaţioniste semnificative din partea costurilor cu salariile apare a fi redus pe termen scurt. Menţinerea pe termen mediu şi lung a unei corelaţii adecvate între creşterea salariilor şi cea a productivităţii muncii la nivelul ansamblului economiei naţionale este însă esenţială pentru consolidarea stabilităţii preţurilor.

Politica monetară în perioada parcursă de la data raportului precedent

În şedinţa din 5 august 2013, Consiliul de administraţie al BNR a decis reducerea cu 0,50 puncte procentuale a ratei dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 4,50 la sută. Decizia Consiliului de administraţie a avut drept fundamentare consolidarea perspectivelor de revenire şi de menţinere a ratei inflaţiei în interiorul intervalului de variaţie asociat ţintei centrale cu începere din a doua parte a anului 2013. Perspectivele favorabile erau relevate atât de revizuirea în jos a prognozei comparativ cu cea prezentată în Raportul din luna mai, cât şi de reevaluarea riscurilor asociate. Aceasta din urmă indica o probabilitate ridicată, sugerată de informaţii survenite ulterior finalizării proiecţiei macroeconomice, ca la orizonturi apropiate rata inflaţiei să se plaseze la valori situate sub cele din scenariul de bază. În plus, pe termen mediu, balanţa riscurilor apărea doar uşor înclinată în sensul unor abateri nefavorabile de la proiecţie, în special pe seama incertitudinilor asociate mediului extern.

În linie cu prognoza băncii centrale, în lunile iulie şi august, rata anuală a inflaţiei IPC s-a înscris pe o traiectorie pronunţat descendentă. Aceasta a fost favorizată, în principal, de tranziţia de la un efect de bază nefavorabil la unul de sens contrar asupra dinamicii preţurilor alimentare volatile şi a celei a preţurilor produselor alimentare procesate incluse în indicele CORE2 ajustat. Efectele favorabile tranzitorii ale unei producţii agricole peste medie şi ale reducerii cotei TVA la unele produse de panificaţie, menţionate în secţiunea de riscuri a Raportului din luna august, au fost incluse în scenariul de bază actualizat al proiecţiei pe termen scurt prezentate Consiliului de administraţie al BNR în şedinţa din 30 septembrie 2013. Analiza Consiliului de administraţie a evidenţiat atât reconfirmarea perspectivei de accelerare pe termen scurt a dezinflaţiei, cât şi menţinerea unor riscuri legate de accelerarea procesului de dezintermediere transfrontalieră din sistemul bancar şi de volatilitatea apetitului pentru risc al investitorilor pe fondul evoluţiilor de pe plan internaţional. Ca urmare a acestei evaluări, a fost luată decizia reducerii ratei dobânzii de politică monetară la nivelul de 4,25 la sută pe an, de la 4,50 la sută.

Perspectivele inflaţiei

Proiecţia ratei anuale a inflaţiei IPC prevede coborârea temporară a acesteia, în prima jumătate a anului 2014, sub limita inferioară a intervalului de ±1 punct procentual din jurul ţintei staţionare de 2,5 la sută pe an, revenirea în interval în trimestrul III 2014 şi menţinerea în interiorul acestuia până la orizontul proiecţiei.

Prognoza macroeconomică anticipează pentru anul 2013 o consolidare a creşterii economice după performanţa modestă din anul precedent. Dinamica PIB este susţinută de evoluţia de excepţie a exporturilor şi de unele componente ale consumului privat impulsionate de oferta abundentă de produse agroalimentare din acest an. Pe ansamblu însă, majorarea consumului privat este lentă, iar contribuţia investiţiilor la creşterea PIB este anticipată a fi negativă pentru întregul an, în pofida unei redresări preconizate a celei din urmă componente în a doua jumătate a acestui interval. Dinamica cererii interne este de aşteptat să inducă o creştere modestă a importurilor. Corelată cu performanţa deosebită a exporturilor, aceasta conduce la anticiparea unei ajustări substanţiale descrescătoare a ponderii în PIB a deficitului de cont curent al balanţei de plăţi. Pentru anul 2014, în condiţiile unei creşteri proiectate a PIB similare celei din anul curent, cererea internă va cunoaşte o dinamizare, atât pe seama consumului privat, cât şi a investiţiilor. Se anticipează că la aceasta vor contribui creşterea venitului real disponibil al gospodăriilor populaţiei, redresarea fluxurilor de investiţii străine directe, îmbunătăţirea atragerilor de fonduri europene, precum şi ajustarea graduală a condiţiilor creditării, inclusiv pe seama configuraţiei proiectate a condiţiilor monetare reale în sens larg. Redresarea cererii interne va impulsiona dinamica importurilor, implicând revenirea la o contribuţie negativă a exporturilor nete la creşterea economică. În consecinţă, ponderea în PIB a deficitului de cont curent este de aşteptat să crească moderat faţă de anul 2013, stabilizându-se însă pe termen mediu la valori semnificativ mai reduse decât cele anterioare anului curent. În aceste condiţii, nu sunt anticipate presiuni corective semnificative generate de poziţia externă asupra cursului de schimb al monedei naţionale până la orizontul proiecţiei. Având în vedere datele statistice actualizate cu privire la evoluţia PIB, deficitul de cerere a fost revizuit pe întregul interval de proiecţie la valori care implică presiuni dezinflaţioniste uşor mai accentuate faţă de runda anterioară de prognoză, valorile negative ale acestuia, chiar dacă în uşoară comprimare în a doua jumătate a perioadei de referinţă, urmând a fi persistente până la orizontul proiecţiei.

Scenariul de bază al proiecţiei curente plasează rata anuală a inflaţiei IPC la 1,8 la sută la sfârşitul anului 2013 şi la 3,0 la sută la finele anului 2014, valori situate cu 1,3 şi, respectiv, 0,1 puncte procentuale sub nivelurile prognozate în Raportul asupra inflaţiei din luna august 2013, niveluri ce aveau în vedere un an agricol normal.

Revizuirea substanţială în jos a prognozei pentru sfârşitul anului 2013 este, în principal, rezultatul manifestării riscurilor menţionate în balanţa aferentă scenariului de bază al proiecţiei din runda anterioară. Astfel, indicele inflaţiei de bază CORE2 ajustat şi grupa de preţuri volatile ale alimentelor (LFO) au beneficiat de reducerea de la 1 septembrie anul curent a cotei TVA la unele produse de panificaţie şi de confirmarea unei recolte de excepţie, suprapuse efectului de bază al producţiei agricole scăzute din anul anterior.

Actualizarea prognozei a implicat şi alte redimensionări, de mai mică amploare, ale contribuţiilor componentelor indicelui agregat. Pentru finele anului 2013, a fost revizuită în sens favorabil dinamica preţurilor combustibililor şi în sens contrar cea a preţurilor administrate şi a preţurilor produselor din tutun şi băuturilor alcoolice. Pentru sfârşitul anului 2014 au fost proiectate contribuţii mai scăzute ale indicelui CORE2 ajustat şi ale preţurilor combustibililor şi mai ridicate în cazul preţurilor administrate.

Reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie şi anul agricol curent foarte bun consecutiv recoltei scăzute din anul precedent, în condiţiile adoptării ipotezei-standard a unui an agricol normal în 2014, au un impact substanţial, însă tranzitoriu, asupra ratei anuale a inflaţiei IPC.

Ca urmare, efectul favorabil determinat de aceşti factori conjuncturali este prevăzut a se epuiza în mare parte în trimestrul III al anului 2014, ceea ce explică revizuirea marginală a proiecţiei pentru sfârşitul acestuia. Traiectoria proiectată a ratei inflaţiei IPC coboară în prima jumătate a anului 2014 sub limita inferioară a intervalului de variaţie din jurul ţintei centrale, atingând un nivel minim situat sub 1 la sută în cursul trimestrului I, după care revine în interiorul intervalului în trimestrul III. În a doua jumătate a perioadei de prognoză, rata anuală a inflaţiei se stabilizează la valori situate uşor peste 3 la sută, dar sub limita superioară a intervalului ţintei, în contextul continuării ajustării, la acest orizont, a unor categorii de preţuri aflate în afara controlului politicii monetare.

Configuraţia traiectoriei ratei inflaţiei IPC este influenţată în mare măsură, în proiecţia actuală, de cea a ratei anuale a indicelui CORE2 ajustat. În structura acestuia sunt incluse preţurile produselor a căror cotă TVA a fost redusă şi cele ale produselor alimentare procesate[3] asupra cărora se propagă cu un decalaj, prin intermediul preţurilor materiilor prime agricole, efectele recoltei abundente din acest an. În principal ca urmare a efectului de bază asociat acestor factori, rata anuală proiectată a inflaţiei de bază coboară la niveluri istorice minime (sub 0,5 la sută) în prima jumătate a intervalului de prognoză şi revine ulterior la valori apropiate de 2 la sută. La proiectarea ratei inflaţiei CORE2 ajustat sub cea din runda anterioară pe întregul interval de prognoză au mai contribuit revizuirea anticipaţiilor privind inflaţia şi cea a deficitului de cerere. Pentru a doua jumătate a intervalului de referinţă, uşoara inversare de tendinţă a aşteptărilor privind inflaţia[4], ca urmare a perceperii de către agenţii economici a epuizării efectelor de bază menţionate anterior, precum şi diminuarea treptată a deficitului de cerere pe măsura anticipării intensificării activităţii economice plasează rata anuală a inflaţiei de bază pe o traiectorie moderat crescătoare.

Conduita proiectată a politicii monetare va urmări în continuare calibrarea ansamblului condiţiilor monetare reale în sens larg pentru a asigura menţinerea pe termen mediu a ratei inflaţiei în interiorul intervalului ţintei, creând totodată premisele necesare redresării treptate a creditării sectorului privat al economiei şi realizării unei creşteri economice de durată.

Evaluarea riscurilor asociate proiecţiei curente a ratei inflaţiei indică o balanţă înclinată în sensul unor abateri în sus de la acest scenariu. Posibilele surse ale acestor abateri sunt asociate atât mediului extern, cât şi celui intern.

Riscurile provenind din mediul extern sunt în continuare legate de incertitudinile cu privire la volatilitatea fluxurilor de capital orientate către economia românească, în contextul variabilităţii apetitului pentru risc al investitorilor faţă de economiile emergente în ansamblu. Riscurile sunt generate de factori relevanţi în context european şi global, care includ: fragilitatea perspectivelor de redresare a economiilor principalilor parteneri comerciali ai României în contextul persistenţei fragmentării financiare şi a procesului de dezintermediere transfrontalieră; problemele de sustenabilitate a datoriilor suverane şi a celor ale sectorului bancar privat ale unor ţări din zona euro; incertitudinile referitoare la magnitudinea şi etapizarea diminuării injecţiilor de lichiditate de către Fed în sistemul financiar american; posibila încetinire semnificativă a creşterii economiilor emergente majore (inclusiv China). Materializarea unuia sau a unei combinaţii a acestor riscuri ar determina abateri nefavorabile de la scenariul de bază al proiecţiei macroeconomice atât în privinţa coordonatelor inflaţiei, cât şi ale creşterii economice.

În condiţiile evoluţiilor recente relativ atenuate de pe pieţele internaţionale ale materiilor prime, riscurile de abatere în sus de la ipotezele scenariului de bază al proiecţiei sunt preconizate a fi ceva mai accentuate pe termen mediu, pe fondul posibilei agravări a unor tensiuni geopolitice.

Pe plan intern, o balanţă adversă a riscurilor la adresa ratei proiectate a inflaţiei este asociată unor informaţii devenite disponibile ulterior elaborării scenariului de bază al proiecţiei macroeconomice, care se referă la majorări ale accizelor pentru diverse categorii de produse, măsuri incluse în acordul încheiat de autorităţile române cu UE-FMI-BM şi care vor fi, cel mai probabil, încorporate şi în proiectul de buget pe anul 2014.

O sursă de vulnerabilitate persistentă o reprezintă rigidităţile structurale care împiedică ajustările necesare în economia naţională pentru atenuarea consecinţelor şocurilor adverse. Respectarea strictă a prevederilor noului acord de finanţare încheiat cu UE-FMI-BM, cu accent asupra continuării reformelor structurale şi a celor care vizează augmentarea potenţialului de creştere a economiei interne, ar fi de natură, mai ales în contextul calendarului electoral încărcat din cursul anului viitor, să modereze, comparativ cu Raportul asupra inflaţiei precedent, riscurile provenind din această sursă.

Balanţa riscurilor asociate ipotezelor din scenariul de bază privind dinamica preţurilor administrate este relativ echilibrată pe parcursul perioadei de referinţă. Echilibrate pe termen scurt apar a fi şi riscurile legate de evoluţia preţurilor interne ale mărfurilor alimentare. Ponderea ridicată a acestora în coşul de consum şi volatilitatea asociată indusă atât asupra inflaţiei de bază, cât şi asupra dinamicii indicelui preţurilor de consum continuă însă să genereze riscuri la adresa stabilităţii preţurilor dincolo de orizonturile apropiate.

Decizia de politică monetară

Având în vedere perspectiva abaterii temporare în sens descendent a ratei anuale a inflaţiei de la ţinta de 2,5 la sută ±1 punct procentual, succedate de revenirea şi consolidarea acesteia în interiorul intervalului ţintei odată cu epuizarea impactului exercitat de producţia agricolă a anului curent şi de reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie, Consiliul de administraţie al BNR a decis, în şedinţa din 5 noiembrie 2013, reducerea cu 0,25 puncte procentuale a ratei dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 4,00 la sută. Totodată, Consiliul de administraţie al BNR a hotărât gestionarea adecvată a lichidităţii din sistemul bancar, precum şi păstrarea nivelurilor actuale ale ratelor rezervelor minime obligatorii aplicabile pasivelor în lei şi, respectiv, în valută ale instituţiilor de credit

[1] Legume, fructe şi ouă.

[2] Măsură a inflaţiei de bază, care elimină din calculul IPC total o serie de preţuri asupra cărora influenţa politicii monetare (prin gestionarea cererii agregate) este puţin semnificativă sau nulă: cele administrate, volatile (legume, fructe, ouă, combustibili), ale produselor din tutun şi ale băuturilor alcoolice.

[3] Ponderea produselor alimentare procesate în ansamblul coşului CORE2 ajustat este de 50 la sută.

[4] Conform rezultatelor celui mai recent sondaj privind aşteptările inflaţioniste derulat de BNR în rândul analiştilor bancari.

I. EVOLUŢIA INFLAŢIEI

Pe parcursul trimestrului III 2013, rata anuală a inflaţiei IPC s-a înscris pe o traiectorie pronunţat descendentă, situându-se la finele perioadei la 1,88 la sută, în jumătatea inferioară a intervalului de variaţie de ±1 punct procentual din jurul ţintei de 2,5 la sută. O contribuţie importantă la această evoluţie a revenit factorilor luaţi în considerare în proiecţia prezentată în Raportul asupra inflaţiei din luna august 2013, respectiv epuizarea efectelor şocurilor adverse de ofertă din partea a doua a anului 2012, ameliorarea treptată a aşteptărilor inflaţioniste şi persistenţa deficitului de cerere. Cu toate acestea, principalele influenţe favorabile au revenit materializării unui an agricol de excepţie şi reducerii cotei TVA la unele produse de panificaţie de la 24 la sută la 9 la sută începând cu septembrie. În urma acestei modificări în regimul fiscal, inflaţia de bază CORE2 ajustat a atins un nivel minim record de 0,49 la sută.

Preţurile volatile au consemnat la finele perioadei analizate o dinamică anuală de -4,5 la sută, a cărei scădere puternică faţă de luna iunie 2013 (-12,1 puncte procentuale) a explicat aproximativ jumătate din dezinflaţia IPC din trimestrul III. Decelerarea s-a datorat în proporţie covârşitoare manifestării unui efect de bază favorabil, mai ales pe segmentul preţurilor volatile alimentare, puternic afectate în perioada similară a anului anterior de restrângerea severă a producţiei de legume şi fructe. În plus, oferta abundentă de produse vegetale din acest an a condus la accentuarea deflaţiei anuale a preţurilor LFO, până la 7,4 la sută. În cazul combustibililor, evoluţia curentă a preţurilor a fost moderată, în condiţiile în care aprecierea monedei naţionale faţă de dolarul SUA a contrabalansat impactul majorării cotaţiilor internaţionale ale ţiţeiului[1].

Preţurile administrate au înregistrat ajustări de amplitudine mai redusă în trimestrul III 2013, comparativ cu perioada similară a anului precedent, rata anuală de creştere încetinind cu 1,5 puncte procentuale, până la 8,9 la sută. Corecţii mai însemnate au fost aplicate tarifelor serviciilor comunale, în general pe seama actualizării acestora cu indicele de inflaţie, conform contractelor de finanţare în derulare ale autorităţilor locale. Totodată, luna iulie a marcat o nouă etapă a procesului de liberalizare a pieţei de energie, prin introducerea componentei de piaţă concurenţială în preţul final al energiei electrice furnizate consumatorilor casnici şi majorarea tarifului la gazele naturale cu 8 la sută. În acelaşi timp, scăderea preţului componentei reglementate şi diminuarea contribuţiei pentru susţinerea energiei regenerabile au condus la reducerea în luna iulie cu 2,5 la sută a tarifului final la energie electrică.

Rata anuală de creştere a preţurilor produselor din tutun s-a temperat în intervalul analizat până la 9,3 la sută (-1,3 puncte procentuale), ca urmare a disipării efectului statistic determinat de devansarea din luna iulie în luna aprilie a calendarului de majorare a accizelor.

Dacă în ultimii ani trimestrul III a fost deseori marcat de modificări de regim fiscal cu influenţă nefavorabilă asupra inflaţiei IPC, de această dată reducerea cotei TVA de la 24 la sută la 9 la sută aplicată unor produse de panificaţie începând cu 1 septembrie 2013 a contribuit cu 0,7 puncte procentuale la dezinflaţie. Măsura s-a reflectat aproape integral[2] în preţurile celor trei categorii de produse vizate (făină, pâine, produse de franzelărie), cu impact major asupra traiectoriei inflaţiei CORE2 ajustat – respectiv 1,2 puncte procentuale din scăderea acesteia de la 2,85 la sută în luna iunie 2013 la 0,49 la sută în luna septembrie. Suplimentar, grupa mărfurilor alimentare incluse în inflaţia de bază a beneficiat în intervalul iulie-septembrie 2013 de scăderea preţurilor materiilor prime agricole, transmisia în preţurile de consum fiind însă mai redusă comparativ cu cea observată în cazul unui şoc advers de ofertă (ulei, zahăr).

O decelerare semnificativă de ritm anual s-a observat şi pe segmentul serviciilor libere (-1,3 puncte procentuale, până la 0,9 la sută), determinantă în acest sens fiind variaţia monedei naţionale în raport cu euro: în uşoară apreciere în luna septembrie faţă de iunie 2013, comparativ cu deprecierea din perioada similară a anului anterior. Evoluţia cursului de schimb a avut un efect inhibitor la nivelul grupei mărfurilor nealimentare, contrabalansând presiunile inflaţioniste generate de creşterea preţurilor externe[3].

Pe ansamblu, vizibilitatea influenţelor favorabile exercitate de factorii menţionaţi asupra celor trei grupe incluse în inflaţiade bază CORE2 ajustat a fost amplificată de persistenţa deficitului de cerere.

În trimestrul III 2013 a avut loc un proces generalizat de ameliorare a aşteptărilor privind inflaţia ale agenţilor economici (consumatori, companii din industrie, construcţii, comerţ şi servicii, analişti bancari). Dat fiind caracterul puternic adaptiv de formare a anticipaţiilor, factorul decisiv a fost probabil reprezentat de scăderile succesive ale preţurilor din perioada recentă.

Cu toate că rata medie anuală a IAPC a revenit pe o traiectorie descendentă în intervalul iulie-septembrie 2013 (-0,4 puncte procentuale, până la 4,1 la sută), ecartul faţă de criteriul privind rata inflaţiei prevăzut de Tratatul de la Maastricht s-a menţinut ridicat, diminuându-se doar marginal (până la 1,9 puncte procentuale). O evoluţie similară a caracterizat şi decalajul faţă de inflaţia medie din Uniunea Europeană, care s-a situat în luna septembrie la 2,2 puncte procentuale.

Materializarea riscurilor în jos asociate proiecţiei pe termen scurt prezentate în Raportul asupra inflaţiei din luna august a determinat o supraestimare a ratei anuale efective a inflaţiei cu 1,1 puncte procentuale. Astfel, circa 0,7 puncte procentuale din eroarea de prognoză s-au datorat reducerii cotei TVA la unele produse de panificaţie, anunţate ulterior finalizării proiecţiei macroeconomice. De asemenea, obţinerea unei producţii agricole peste medie – spre deosebire de ipoteza unui an agricol normal, considerată în proiecţia BNR – s-a reflectat în corecţii peste aşteptări ale preţurilor volatile alimentare, contribuind cu încă 0,4 puncte procentuale la deviaţia menţionată.

[1] Preţul petrolului Brent a crescut de la 103,3 dolari SUA/baril în luna iunie 2013 la 111,7 dolari SUA/baril în luna septembrie, pe fondul scăderii ofertei de ţiţei şi al unei cereri în creştere, explicată atât de factori sezonieri, cât şi de activitatea de extindere a unor rafinării din Asia (Sursa: rapoartele lunare OPEC privind piaţa petrolului).

[2] În medie, în proporţie de 93 la sută.

[3] Aproximate prin preţurile pentru piaţa externă ale producătorilor industriali de bunuri de consum din UE15.

II. EVOLUŢII ALE ACTIVITĂŢII ECONOMICE

1. Cererea şi oferta

În trimestrul II 2013 PIB real şi-a menţinut traiectoria ascendentă (+1,5 la sută[1]), însă rata sa anuală de creştere s-a atenuat cu 0,7 puncte procentuale faţă de primul trimestru. Încetinirea de ritm se datorează exclusiv unui efect de bază, dinamica PIB real din perioada curentă fiind în uşoară accelerare.

Similar trimestrului I, creşterea economică a fost antrenată de cererea externă netă, majorarea ecartului pozitiv dintre dinamica exportului şi cea a importului de bunuri şi servicii conducând la consolidarea cu încă 1,6 puncte procentuale a contribuţiei acestui segment la avansul PIB real (până la +6,1 puncte procentuale). În schimb, absorbţia internă şi-a accentuat traiectoria descrescătoare (-4,3 la sută faţă de -2,2 la sută în trimestrul I), evoluţie care nu poate fi explicată însă de componentele cu pondere mai importantă – cererea de consum s-a ameliorat, iar formarea brută de capital fix şi-a atenuat viteza de scădere. Practic, sursa frânării ritmului de creştere a PIB real se regăseşte la nivelul „variaţiei stocurilor” – poziţie în bună măsură reziduală, cu o contribuţie de -4,1 puncte procentuale.

În ceea ce priveşte evoluţia trimestrială a PIB real, analiza componentelor majore ale cererii indică evoluţii asemănătoare trimestrului I, motorul creşterii economice de 0,5 la sută constituindu-l cererea externă netă. Contribuţia pozitivă a acestei poziţii (2,2 puncte procentuale) a fost generată, pe de o parte, de creşterea (deşi mai lentă) a exporturilor de bunuri şi servicii (cu 3,5 la sută, aproximativ o treime din dinamica aferentă primului trimestru), iar pe de altă parte de contracţia cu 0,2 la sută a importurilor. Cererea internă s-a restrâns cu 1,3 la sută, dar, ca şi în cazul seriei în termeni anuali, poziţiile cu conţinut economic mai consistent nu susţin acest rezultat – ambele segmente majore ale absorbţiei interne s-au redresat (majorare cu 0,5 la sută a consumului final şi cu 0,2 la sută a formării brute de capital fix), astfel încât aportul cumulat al celor două componente la dinamica PIB real s-a ridicat la 0,5 puncte procentuale; acesta a fost însă anihilat de contracţia cu peste 67 la sută a „variaţiei stocurilor”. Pe partea ofertei, contribuţii pozitive la creşterea trimestrială a PIB real au avut industria şi agricultura (majorarea cu 1,8 la sută şi respectiv 4,8 la sută a valorii adăugate brute constituind cele mai bune performanţe din ultimele şapte trimestre). În sens opus au evoluat construcţiile (-2,3 la sută) şi serviciile (-0,2 la sută). La nivel agregat, creşterea trimestrială a VAB (0,6 la sută) a fost mai alertă decât cea înregistrată în intervalul ianuarie-martie, influenţa stimulativă asupra dinamicii trimestriale a PIB real fiind însă uşor estompată de accentuarea pantei descrescătoare a impozitelor nete pe produs (-2,1 la sută, faţă de -0,8 la sută în trimestrul I).

1.1. Cererea

După trei trimestre de scăderi (de mică amplitudine), dinamica reală a consumului final a revenit în teritoriul pozitiv (+0,3 la sută, variaţie anuală), inversarea traiectoriei fiind atribuită evoluţiei similare înregistrate de cererea de consum a populaţiei, în timp ce consumul final guvernamental a marcat din nou o restrângere uşoară (cu 0,2 la sută). Dinamizarea consumului privat s-a datorat, în bună măsură, componentelor corelate cu evoluţia sectorului agricol (în vizibilă redresare în perioada analizată), respectiv achiziţiile de pe piaţa ţărănească, autoconsumul şi industria casnică. Prin contrast, achiziţiile de bunuri şi servicii din reţeaua comercială – principalul segment al cheltuielilor de consum ale populaţiei – şi-au accentuat tendinţa descrescătoare[2], restrângeri ale volumului intervenind la nivelul bunurilor de uz curent (îndeosebi produse alimentare şi carburanţi) şi al pieţei auto – în ultimul caz, şi sub influenţa unui efect statistic determinat de momentele diferite de lansare a Programului naţional de înnoire a parcului auto în anii 2012 şi 2013.

Din perspectiva surselor de finanţare, restrângerea cererii de mărfuri pentru consumul privat este corelată atât cu evoluţia venitului disponibil al populaţiei[3], cât şi cu cea a creditului de consum, pentru ambii indicatori fiind vizibile accentuări ale pantei descendente (până la -2,7 la sută şi respectiv -13,4 la sută).

În trimestrul II 2013, bugetul general consolidat a înregistrat un deficit de 2 440 milioane lei (echivalent cu 0,4 la sută din PIB[4] – corespunzător unui surplus primar de 0,1 la sută din PIB), nivelul acestuia fiind inferior celui din primul trimestru al anului curent, precum şi celui aferent trimestrului II 2012 (3 406 milioane lei[5], echivalent cu 0,6 la sută din PIB). Reluarea ameliorării execuţiei bugetare a fost consecinţa majorării dinamicii anuale a veniturilor bugetare totale (+1,2 la sută[6], faţă de -2,5 la sută în trimestrul I 2013), susţinută de evoluţia favorabilă a încasărilor din taxa pe utilizarea bunurilor, autorizarea utilizării bunurilor sau pe desfăşurarea de activităţi[7], precum şi a sumelor primite de la UE. Cheltuielile bugetare totale au continuat să se reducă într-un ritm relativ similar celui înregistrat în primele trei luni ale anului (-1,0 la sută), evoluţia reflectând efectele de sens opus exercitate, pe de o parte, de reducerea semnificativă a cheltuielilor cu dobânzile în termeni anuali şi, pe de altă parte, de atenuarea contracţiei anuale a cheltuielilor primare (-0,1 la sută, faţă de -1,6 la sută în primul trimestru); cea din urmă a reflectat în principal intrarea în teritoriul pozitiv a dinamicii cheltuielilor aferente proiectelor cu finanţare din fonduri externe nerambursabile, respectiv reducerea declinului în termeni anuali al cheltuielilor cu asistenţa socială şi al celor aferente programelor cu finanţare rambursabilă.

Formarea brută de capital fix s-a diminuat cu 2,9 la sută, încetinirea ratei anuale de scădere faţă de trimestrul I (cu 2,5 puncte procentuale) fiind atribuită redresării din perioada curentă (+0,2 la sută în trimestrul II comparativ cu -2 la sută în intervalul precedent). Din perspectiva categoriilor de investitori, restrângerea cererii de investiţii a fost imprimată în principal de sectorul public şi de cel al populaţiei, în timp ce volumul acumulărilor de capital fix efectuate de companii a rămas relativ constant în termeni anuali.

Datele privind execuţia bugetară relevă contracţia, pentru al cincilea trimestru consecutiv, a volumului cheltuielilor de capital (-11,6 la sută), anul 2013 fiind marcat, potrivit operatorilor din construcţii, de întârzierea demarării sau chiar rezilierea unui număr important de contracte în domeniul infrastructurii rutiere cu finanţare de la buget, de persistenţa blocajului financiar, precum şi de inerţia manifestată în derularea proiectelor susţinute din fonduri europene.

Pe segmentul investiţiilor efectuate de populaţie, scăderi de volum au înregistrat atât lucrările de construcţii rezidenţiale noi (cu 30 la sută), cât şi cele de reparaţii capitale (cu 6,1 la sută). În acest context, majorarea consemnată, şi în trimestrul II, de stocul real de credite imobiliare contractate de populaţie (cu 20,5 la sută[8]) are drept principală explicaţie intensificarea tranzacţiilor imobiliare, o contribuţie semnificativă revenind amplificării achiziţiilor de locuinţe vechi, efectuate în cadrul programului „Prima casă”, pe fondul conturării perspectivei (nesigure) de transformare a acestui program în „Noua casă”. Nu trebuie însă ignorat faptul că, din perspectiva fluxului investiţiilor, influenţa exercitată de cumpărările de locuinţe deja construite se reduce doar la cheltuielile pentru serviciile asociate transferului de proprietate.

Sectorul corporatist a continuat să manifeste un apetit pronunţat pentru achiziţii de utilaje, inclusiv mijloace de transport, al căror volum s-a majorat cu 14,9 la sută, finanţarea fiind parţial asigurată din împrumuturi bancare[9]. În sens opus au evoluat cheltuielile aferente unor capitole cu pondere mai scăzută în valoarea investiţiilor la nivel de sector – lucrări de construcţii (obiective nerezidenţiale noi şi reparaţii capitale) şi cumpărări de autovehicule şi de echipamente în sistem leasing, ritmurile reale de scădere variind între 11 şi 29 la sută. În ceea ce priveşte suportul oferit sectorului nebancar de investiţiile străine directe, fluxurile cumulate pe ultimele patru trimestre şi-au întrerupt creşterea, triplarea intrărilor nete sub forma creditelor intra-grup fiind contrabalansată de diminuarea cu aproape 60 la sută a participaţiilor la capital (consolidate cu pierderea netă).

Îmbunătăţirea performanţei sectorului extern s-a datorat tranzacţiilor comerciale, trimestrul II consemnând, pe de o parte, accelerarea de peste 2 ori a ritmului anual de creştere a exporturilor (până la 11 la sută), iar pe de altă parte diminuarea volumului importurilor (cu 1,5 la sută).

Contribuţia decisivă la dinamizarea volumului vânzărilor de bunuri a revenit pieţei Uniunii Europene[10], majorarea cu 8,3 la sută din trimestrul II fiind mai amplă decât cea din primele trei luni ale anului (+1,1 la sută) – intensificări de ritm au înregistrat exporturile de bunuri intermediare, de consum şi autovehicule. Şi volumul livrărilor extracomunitare s-a menţinut pe pantă ascendentă, însă viteza de creştere s-a diminuat (+7,9 la sută, faţă de +11,1 la sută în trimestrul I), în principal pe seama bunurilor intermediare şi, într-o măsură mai mică, a bunurilor de consum. O dinamică mai alertă comparativ cu primul trimestru a fost înregistrată de exporturile extra-UE de bunuri de capital şi de mijloace de transport. În ceea ce priveşte volumul total al exporturilor de autoturisme, expansiunea înregistrată în trimestrele I şi II (19,1 la sută şi respectiv 42,3 la sută[11]) s-a datorat atât reînnoirii aproape complete a gamei Dacia, cât şi aprecierii de care s-a bucurat autoturismul Ford B-Max, considerat cel mai bine vândut monovolum compact de pe piaţa europeană în semestrul I 2013.

Restrângerea importurilor de bunuri a fost determinată de accentuarea pantei descrescătoare a achiziţiilor de pe pieţele non-UE – contracţie de circa 18 la sută a volumului fizic, faţă de -5,9 la sută în trimestrul I, localizată în principal la nivelul materiilor prime energetice, pe fondul restrângerii activităţii companiilor energointensive şi al utilizării pe scară mai largă a resurselor regenerabile. Evoluţia a fost atenuată de accelerarea creşterii cumpărărilor de pe piaţa comunitară (+1,9 la sută), îndeosebi pe seama bunurilor intermediare.

1.2. Oferta

Din perspectiva formării PIB, scăderea ritmului anual de creştere în trimestrul analizat a fost determinată de restrângerea cu 3,8 la sută a impozitelor nete pe produs, principala explicaţie constând în reducerea TVA colectate, pe fondul absorbţiei interne slabe, al majorării producţiei destinate exportului şi al aportului consistent al agriculturii – un sector slab fiscalizat – în susţinerea creşterii economice. În schimb, valoarea adăugată brută s-a menţinut pe o traiectorie moderat ascendentă (2,4 la sută, variaţie anuală), cu o pantă în uşoară creştere comparativ cu primele trei luni ale anului.

Contribuţia cea mai importantă la creşterea economică a aparţinut industriei, a cărei VAB s-a majorat cu 5 la sută (+2,4 puncte procentuale faţă de trimestrul I), exclusiv pe seama cererii pentru export, evoluţia volumului cifrei de afaceri aferente producţiei pentru piaţa internă (-9,4 la sută în perioada analizată, faţă de -6,9 la sută în ianuarie-martie) sugerând continuarea declinului pe acest segment al producţiei industriale. Intensificări de ritm au fost înregistrate mai ales de producţia de autovehicule, de maşini şi echipamente mecanice şi electrice, precum şi de industria alimentară şi uşoară, la aceste performanţe adăugându-se redresarea activităţii de prelucrare a ţiţeiului (variaţii anuale cuprinse între 6,8 şi 21,5 la sută).

Un alt sector cu aport pozitiv la dinamica PIB real a fost agricultura, a cărei VAB şi-a inversat traiectoria (de la -8 la sută la +17,7 la sută), pe fondul condiţiilor climaterice favorabile.

Pentru al treilea trimestru consecutiv, sectorul serviciilor şi-a încetinit viteza anuală de creştere, dinamica VAB ajungând la +0,4 la sută. Rezultate inferioare anului precedent au fost înregistrate de activităţile de comerţ şi transport, precum şi de segmentul „informaţii şi comunicaţii” (-2,1 şi respectiv -1,2 la sută), celelalte subsectoare menţinându-şi traiectoria uşor ascendentă – dinamica cea mai alertă a fost consemnată de tranzacţiile imobiliare (+3,6 la sută).

VAB aferentă sectorului construcţiilor s-a restrâns cu 4,5 la sută, creşterea volumului lucrărilor de reparaţii capitale la obiectivele inginereşti şi extinderea lucrărilor de reparaţii curente fiind insuficiente pentru a compensa declinul persistent al segmentului principal al acestui sector – investiţiile în construcţii noi.

2. Piaţa muncii

Intervalul iunie-august 2013 a oferit noi indicii cu privire la întreruperea tendinţei de redresare a condiţiilor pe piaţa muncii[12], trenarea cererii interne determinând menţinerea unui ritm lent al angajărilor, plasarea ratei şomajului BIM la un nivel superior mediei ultimilor patru ani şi deteriorarea aşteptărilor companiilor referitoare la ocupare. În acest context, din perspectiva stabilităţii preţurilor, riscurile asociate pieţei muncii sunt în continuare reduse – dinamica anuală a câştigurilor salariale a rămas moderată în sectorul privat, nu s-au acordat majorări ale salariilor din sectorul bugetar în anul curent, iar costurile unitare cu forţa de muncă în industrie au continuat să se amelioreze comparativ cu perioada similară a anului anterior.

Evoluţia modestă a cererii de forţă de muncă s-a reflectat în stagnarea numărului de locuri de muncă vacante identificate de ANOFM şi a numărului de salariaţi raportat de angajatori pe ansamblul economiei. În pofida performanţelor pe pieţele externe, sectorul industrial şi-a redus efectivul de salariaţi, fiind consemnate disponibilizări îndeosebi în industria chimică şi cea uşoară. Influenţa la nivel agregat a fost compensată de angajările din sectorul serviciilor de piaţă (respectiv din servicii administrative şi suport, industria hotelieră, informaţii şi comunicaţii), în timp ce dimensiunea personalului din sectorul bugetar s-a menţinut relativ nemodificată. În acelaşi timp, oferta excedentară de forţă de muncă a consemnat o majorare, rata şomajului BIM atingând în perioada iunie-august 7,5 la sută, unul dintre cele mai ridicate niveluri de la declanşarea crizei economice. În plus, nivelul relativ constant al ratei şomajului înregistrat (circa 5,2 la sută) s-a datorat exclusiv unei scăderi puternice a numărului şomerilor neindemnizaţi, asociate nereînnoirii de către absolvenţii de liceu din promoţia 2012 a cererii de menţinere în evidenţele ANOFM. Anticipaţiile managerilor companiilor[13] privind ocuparea până la finele anului 2013 indică menţinerea unor condiţii nefavorabile absorbţiei de forţă de muncă în majoritatea sectoarelor economice, îndeosebi în construcţii.

În intervalul iulie-august 2013, ritmul anual de creştere a câştigurilor salariale nominale brute (5 la sută) s-a temperat pe ansamblul economiei cu 0,4 puncte procentuale faţă de trimestrul II exclusiv ca urmare a unui efect de bază, prin disiparea impactului majorării salariale acordate în sectorul bugetar în iunie 2012. Sub influenţa acordării de prime ocazionale şi a modificării salariului minim brut pe ţară de la 750 lei la 800 lei în luna iulie, dinamica salariului brut din sectorul privat a înregistrat o accelerare temporară. Nivelul acesteia a rămas însă moderat (3,7 la sută), cele mai reduse rate de creştere fiind în continuare observate în serviciile de piaţă.

În industrie, câştigurile de productivitate a muncii au compensat pe deplin accelerarea creşterii anuale a salariului mediu brut, determinând îmbunătăţirea, în continuare, a costurilor unitare cu forţa de muncă. Astfel, dinamica anuală a acestora s-a adâncit în teritoriul negativ, de la -1,7 la sută în trimestrul II 2013 ajungând la -2,7 la sută în perioada iulie-august. Evoluţia s-a regăsit la nivelul sectorului energetic şi al celui prelucrător, prin contribuţia industriei chimice, a industriei auto şi a celei de maşini şi echipamente, dar şi a redresării industriei uşoare.

Absenţa presiunilor inflaţioniste este sugerată nu numai de reducerea costurilor unitare cu forţa de muncă, ci şi de menţinerea variaţiei anuale a venitului disponibil real la valori negative, efectul creşterii modeste a veniturilor salariale fiind anulat în perioada iulie-august, similar trimestrului II 2013, de comprimarea severă a remiterilor din străinătate şi de scăderea moderată a transferurilor sociale.

3. Preţurile de import şi preţurile de producţie

În trimestrul II 2013, evoluţiile favorabile de pe pieţele externe ale materiilor prime şi aprecierea monedei naţionale în raport cu principalele valute au susţinut reducerea preţurilor de import şi diminuarea presiunilor inflaţioniste exercitate de preţurile producţiei industriale. Accelerarea de ritm înregistrată de preţurile producţiei agricole s-a datorat exclusiv unor influenţe atipice pe segmentul vegetal. Pentru trimestrul următor, tendinţa s-ar putea menţine în cazul preţurilor de import şi de producţie industrială şi se va inversa pe segmentul preţurilor agricole, în contextul recoltei record obţinute în anul curent.

În perioada aprilie-iunie 2013, aportul favorabil al preţurilor de import la dinamica preţurilor interne s-a datorat atât componentei externe (o nouă scădere a indicelui valorii unitare a importurilor, până la 97,3 la sută), cât şi variaţiei cursului de schimb în raport cu principalele valute (apreciere a leului faţă de euro şi, mai ales, faţă de dolarul SUA).

Analiza dinamicii preţurilor bunurilor importate cu pondere în coşul de consum relevă evoluţii divergente. Astfel, reduceri ale preţurilor de import au consemnat combustibilii, în contextul incertitudinii privind cererea globală, al ofertei în creştere şi al nivelului ridicat al stocurilor, precum şi produsele farmaceutice, posibil pe seama orientării consumului către medicamente generice (sensibil mai ieftine comparativ cu cele originale). Creşteri ale preţurilor de import s-au observat la unele produse alimentare (carne, fructe), la îmbrăcăminte – în asociere cu scumpirea materiei prime în primele luni ale anului – şi încălţăminte.

În ceea ce priveşte celelalte grupe de bunuri (intermediare, de capital), indicii valorici au rămas subunitari atât pe segmentul metalelor, cât şi al mijloacelor de transport (în condiţiile în care a continuat creşterea importurilor de autoturisme rulate în detrimentul celor noi).

În trimestrul II 2013, dinamica anuală a preţurilor producţiei industriale pentru piaţa internă a coborât la 4,9 la sută (cu 1,5 puncte procentuale sub nivelul din trimestrul anterior). Tendinţa a fost vizibilă pe toate grupele de bunuri şi a fost favorizată de scăderea preţurilor externe/interne ale materiilor prime, de aprecierea monedei naţionale în raport cu principalele valute şi de menţinerea efectului inhibitor al contracţiei cererii interne (relevată de evoluţia volumului cifrei de afaceri şi a comenzilor noi).

Sub acţiunea conjugată a acestor factori, rata anuală de creştere a preţurilor de producţie aferente bunurilor intermediare şi de capital a continuat să se diminueze până la 2,1 la sută şi, respectiv, 0,9 la sută (cea mai scăzută valoare din ultimii trei ani).

Sub influenţa reducerii cotaţiilor internaţionale ale ţiţeiului, o decelerare a ritmului de creştere au consemnat şi bunurile energetice (-1,4 puncte procentuale), grupă care a înregistrat cea mai ridicată dinamică anuală (7,4 la sută). De menţionat în acest caz şi influenţa favorabilă a liberalizării pieţei energiei electrice, gradul de deschidere ajungând în luna aprilie la 45 la sută (comparativ cu 30 la sută în trimestrul I), concomitent cu scăderea preţului mediu de tranzacţionare pe OPCOM.

Scăderea ritmului anual de creştere a preţurilor de producţie pe segmentul bunurilor de consum (-1,4 puncte procentuale, până la 6,5 la sută) a fost imprimată de industria alimentară, care a beneficiat de reducerea costurilor cu materiile prime, pe fondul aşteptărilor optimiste privind recolta din acest an.

Cu toate că majoritatea preţurilor cerealelor s-au diminuat în intervalul analizat, pe ansamblu, preţurile producţiei vegetale şi-au majorat în trimestrul II 2013 rata anuală de creştere (+6,7 puncte procentuale, până la 32,9 la sută), exclusiv pe seama saltului temporar înregistrat de preţurile legumelor.

În ceea ce priveşte preţurile produselor animale, variaţiile anuale au continuat să se atenueze (până la 2,4 la sută), principala contribuţie în acest sens revenind diminuării costurilor cu furajele, a căror rată anuală de creştere s-a înjumătăţit comparativ cu intervalul precedent, ajungând la 4,6 la sută.

În trimestrul III 2013, accentuarea aprecierii monedei naţionale faţă de principalele valute şi mişcările favorabile consemnate de preţurile externe ale materiilor prime agricole fac previzibilă menţinerea dinamicii preţurilor de import în teritoriu negativ. Totuşi, efecte adverse ar putea fi generate de creşterea recentă a preţului extern al metalelor, îndeosebi ca urmare a semnalelor economice pozitive din China, precum şi de reluarea ascensiunii cotaţiilor petrolului. Totodată, în cazul preţurilor de producţie interne, un alt factor semnificativ de influenţă îl reprezintă continuarea liberalizării pieţei energiei electrice[14], pe fondul menţinerii traiectoriei descendente a preţului mediu de tranzacţionare pe piaţa liberă. În aceste condiţii, decelerarea dinamicii anuale a preţurilor de producţie din perioada iulie-august (până la 2,3 la sută în august) este probabil să caracterizeze întregul trimestru. De asemenea, obţinerea unei recolte record în anul curent[15] va determina inversarea traiectoriei preţurilor agricole.

[1] În absenţa unei menţiuni explicite, în această secţiune ritmurile de creştere exprimă variaţii anuale de volum, determinate pe baza seriilor de date neajustate. Evoluţiile curente indică modificări faţă de trimestrul anterior şi sunt calculate prin utilizarea seriilor ajustate sezonier.

[2] Calcule pe baza seriei indicilor privind volumul cifrei de afaceri în comerţ şi servicii de piaţă prestate populaţiei.

[3] Aproximat prin suma dintre veniturile din salarii nete, transferurile sociale (asigurări sociale de stat, asigurări de şomaj şi de sănătate) şi remiterile lucrătorilor din străinătate.

[4] Pentru analiză au fost folosite datele operative publicate de MFP conform situaţiei execuţiei bugetului general consolidat la sfârşitul lunii iunie 2013; pentru PIB nominal din anul 2013 a fost luat în considerare nivelul publicat de MFP conform celei mai recente execuţii bugetare.

[5] Datele aferente execuţiei bugetare din 2012 au fost recalculate de către MFP pentru a asigura comparabilitatea cu cele din 2013.

[6] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale se referă la ritmurile anuale de creştere exprimate în termeni reali.

[7] Rezultate în urma încasării taxelor de licenţă pentru acordarea drepturilor de utilizare a frecvenţelor radio.

[8] Calcule pe baza datelor furnizate de Centrala Riscului de Credit (CRC).

[9] Stocul creditelor pentru echipamente şi-a menţinut traiectoria uşor ascendentă (+3,1 la sută în termeni reali; date furnizate de CRC).

[10] Analiza în structură a volumului fizic al exporturilor şi importurilor (pe pieţe de desfacere/provenienţă şi pe grupe de mărfuri potrivit clasificării pe Mari Categorii Economice) se bazează pe seriile Eurostat privind balanţa comercială şi indicii valorii unitare în comerţul internaţional.

[11] Conform Asociaţiei Producătorilor şi Importatorilor de Automobile.

[12] Analiză pe baza datelor ajustate sezonier.

[13] A se vedea sondajul realizat de DG ECFIN/INS şi studiul Manpower privind Perspectivele angajării de forţă de muncă.

[14] Începând cu luna iulie, 65 la sută din energia electrică furnizată consumatorilor industriali au provenit de pe piaţa liberă, procentul mărindu-se la 85 la sută în luna septembrie.

[15] La producţia de floarea soarelui România a ajuns pentru prima dată pe locul întâi în UE, iar la grâu şi secară au fost înregistrate cele mai mari niveluri din ultimii opt ani.

III. POLITICA MONETARĂ ŞI EVOLUŢII FINANCIARE

1. Politica monetară

BNR a accelerat în luna august şi a prelungit în septembrie ciclul de scădere a ratei dobânzii de politică monetară, aceasta fiind redusă, astfel, la nivelul de 4,25 la sută. În acelaşi timp, banca centrală a prezervat gestionarea adecvată a lichidităţii din sistemul bancar şi a menţinut neschimbat nivelul ratelor RMO aplicabile pasivelor în lei şi respectiv în valută ale instituţiilor de credit. Continuarea ajustării graduale a condiţiilor monetare – justificată de ampla corecţie descendentă anticipată a fi consemnată în trimestrul III de rata anuală a inflaţiei – a vizat ancorarea eficace a anticipaţiilor inflaţioniste, concomitent cu crearea condiţiilor pentru revigorarea activităţii de creditare şi cu refacerea încrederii, de natură să contribuie la redresarea economiei româneşti.

În şedinţa din 5 august 2013, Consiliul de administraţie al BNR a decis să majoreze la 0,50 puncte procentuale pasul de scădere a ratei dobânzii de politică monetară, aceasta fiind coborâtă la 4,50 la sută. Resortul unei asemenea decizii l-a constituit inflexiunea majoră anticipată a fi consemnată de evoluţia inflaţiei în perioada iulie-septembrie, finalizată cu reintrarea ratei anuale a acesteia în interiorul intervalului ţintei staţionare, în condiţiile manifestării pregnante a unor efecte de bază favorabile. Totodată, scenariul de bază al proiecţiei actualizate (elaborat în contextul întocmirii Raportului asupra inflaţiei din august 2013) a relevat o nouă ameliorare a perspectivei inflaţiei totale pe orizontul relevant pentru politica monetară, dar şi a inflaţiei de bază, susţinută de relativa accentuare a ajustării descendente a anticipaţiilor inflaţioniste şi de anticipata prelungire a deficitului considerabil de cerere agregată. În plus, pe orizontul apropiat al proiecţiei, balanţa riscurilor la adresa perspectivei inflaţiei a devenit dominată de factorii dezinflaţionişti, date fiind conturarea premiselor creşterii semnificativ peste aşteptări a producţiei agricole din acest an, precum şi implementarea, începând cu luna septembrie, a anunţatei măsuri privind reducerea cotei TVA pentru unele produse de panificaţie.

Consiliul de administraţie al BNR a decis în cadrul şedinţei din 30 septembrie să opereze încă o scădere de 0,25 puncte procentuale asupra ratei dobânzii de politică monetară, în condiţiile în care noile date disponibile au confirmat previziunile privind decelerarea alertă a inflaţiei în primele două luni ale trimestrului III[1], relevând totodată perspectiva accelerării peste aşteptări a dezinflaţiei în următoarele două trimestre, sub impactul tranzitoriu al scăderii cotei TVA la unele produse de panificaţie[2] şi al manifestării efectelor relativ mai favorabile exercitate asupra dinamicii preţurilor produselor alimentare, mai cu seamă ale celor volatile, de evoluţia mult îmbunătăţită a sectorului agricol. Cea din urmă se contura a fi de altfel şi determinantul cvasiexclusiv al relativei ameliorări a previziunilor pe termen scurt privind dinamica activităţii economice – implicând menţinerea gap-ului negativ al PIB la nivelurile prognozate anterior[3] –, în condiţiile în care redresarea principalelor componente ale cererii interne[4] se anticipa a fi lentă, inclusiv în contextul persistenţei valorilor negative considerabile ale dinamicii anuale reale a creditului acordat sectorului privat.

Tendinţa de declin a variaţiei anuale a creditului acordat sectorului privat[5] s-a prelungit în lunile iulie-august (-7,3 la sută, faţă de -6,9 la sută în trimestrul II 2013), prioritar pe seama adâncirii contracţiei componentei în lei (-3,2 la sută, faţă de -1,9 la sută în perioada aprilie-iunie 2013), dinamica soldului componentei în valută rămânând relativ nemodificată (-3,9 la sută, pe baza valorilor exprimate în euro). Evoluţiile consemnate la nivelul principalelor categorii de clienţi s-au corelat cu rezultatele ediţiei din luna august 2013 a Sondajului BNR privind creditarea companiilor nefinanciare şi a populaţiei, care au pus în evidenţă faptul că instituţiile de credit anticipau o continuare a declinului cererii de credite a societăţilor nefinanciare în trimestrul III 2013, acompaniată de o nouă înăsprire a standardelor specifice de creditare; pe segmentul populaţiei, evidenţele erau mixte, fiind anticipate reluarea creşterii cererii de credite pentru locuinţe şi terenuri, respectiv stagnarea cererii de credite pentru consum, în condiţiile nemodificării standardelor de creditare[6]. Pe acest fond, dinamica anuală a creditelor acordate societăţilor nefinanciare a continuat să se contracte (-7,7 la sută în primele două luni ale trimestrului III, faţă de -6,7 la sută în trimestrul anterior), evoluţia reflectând accentuarea scăderii variaţiei anuale a creditelor în lei acordate respectivului segment[7] (-1,7 la sută în iulie-august, faţă de 1,5 la sută în trimestrul II 2013), coroborată cu cvasimenţinerea nivelului negativ al dinamicii creditelor în valută. Cele mai afectate au fost creditele pe termen scurt, care au consemnat scăderi drastice ale dinamicii în special în cazul componentei în lei (-13,0 la sută, faţă de -5,7 la sută în trimestrul II), în corelaţie cu accentuarea declinului creditelor noi şi cu posibila majorare a volumului rambursărilor. În schimb, variaţia creditelor acordate populaţiei şi-a întrerupt declinul (-6,8 la sută în iulie-august, faţă de -7,1 la sută în trimestrul II), inclusiv datorită noilor creşteri de ritm acumulate de creditele pentru locuinţe (4,3 la sută, faţă de 3,5 la sută în trimestrul II), preponderent pe seama componentei în lei (30,1 la sută, faţă de 24,7 la sută în perioada aprilie-iunie 2013); creditele pentru consum şi-au prelungit însă tendinţa descendentă a variaţiei anuale (-14,0 la sută, faţă de -13,4 la sută în trimestrul II).

Evoluţia creditului acordat sectorului privat a fost reflectată doar parţial de cea a masei monetare, care a consemnat în perioada iulie-august o diminuare a variaţiei negative (-0,8 la sută, faţă de -1,6 la sută în trimestrul II), atribuibilă efectului statistic exercitat de scăderea ratei anuale a inflaţiei, dar şi impactului majorării consistente pe care au înregistrat-o, în raport cu perioada similară a anului anterior, sumele provenind din fonduri europene. Aceste surse au alimentat cu precădere componenta mai lichidă a masei monetare (M1), care a înregistrat, astfel, o relativă redresare a dinamicii în iulie-august (0,6 la sută, faţă de -1,5 la sută în trimestrul II), la care au contribuit mai ales depozitele ON în lei ale companiilor. În schimb, depozitele la termen sub doi ani au continuat să-şi majoreze contracţia anuală (-1,7 la sută, faţă de -0,7 la sută în trimestrul II), în condiţiile în care variaţia anuală a plasamentelor companiilor s-a redus sensibil (inclusiv pe seama unui efect de bază), iar cea a depozitelor la termen ale populaţiei a consemnat doar o creştere modestă, atribuibilă mai ales influenţelor statistice menţionate anterior.

Prelungirea trendului de scădere a ratei dobânzii de politică monetară şi aşteptările privind continuarea acestui ciclu în perioada imediat următoare, precum şi cele referitoare la prezervarea de către BNR a manierei de gestionare a lichidităţii din sistemul bancar au susţinut relaxarea condiţiilor lichidităţii de pe piaţa monetară interbancară; un aport major au avut totodată reinstaurarea semnului pozitiv al poziţiei nete a lichidităţii băncilor în luna august şi consolidarea ulterioară a valorilor relativ ridicate ale acesteia, sub impactul reamplificării injecţiilor generate de factorii autonomi ai lichidităţii. Schimbarea a avut ca efect o reducere sensibilă a cererii de rezerve a băncilor în ultimele două luni ale trimestrului III, implicit o scădere drastică a numărului de participanţi şi a volumului ofertelor prezentate la licitaţiile repo organizate de BNR[8]; evoluţia a fost acompaniată de o majorare a sumelor plasate de instituţiile de credit la facilitatea de depozit, valoarea medie zilnică a acestora devansând-o pe cea din trimestrul anterior. În aceste condiţii, cotaţiile medii pe termen mai lung ale pieţei monetare – utilizate ca reper pentru stabilirea ratelor dobânzilor la creditele noi – au scăzut în intervalul august-septembrie, după ce în luna iulie acestea s-au menţinut relativ stabile, pe un palier uşor inferior ratei dobânzii-cheie a BNR.

2. Pieţe financiare şi evoluţii monetare

Randamentul mediu al pieţei monetare interbancare a continuat să scadă în trimestrul III 2013, o evoluţie similară consemnând, pe parcursul lunilor iunie-august 2013, ratele dobânzilor la creditele noi şi depozitele noi la termen. Cursul de schimb leu/euro şi-a întrerupt trendul descendent în luna iulie, manifestând ulterior o uşoară tendinţă de creştere, în contextul episoadelor de accentuare a aversiunii globale faţă de risc produse în acest interval. Creditul acordat sectorului privat a continuat să se contracte în perioada iunie-august 2013, masa monetară consemnând însă o scădere a dinamicii anuale negative, pe fondul amplificării plăţilor efectuate din fonduri europene şi de la bugetul statului.

2.1. Ratele dobânzilor

Randamentele pieţei monetare interbancare au coborât în a doua parte a trimestrului III în zona inferioară a coridorului format de ratele dobânzilor la facilităţile permanente, după ce în prima parte a perioadei ele se apropiaseră temporar de nivelul ratei dobânzii de politică monetară. Valoarea medie lunară a acestor randamente a atins astfel în luna august un nou minim istoric (2,68 la sută)[9], cea trimestrială diminuându-se la rândul său cu 0,16 puncte procentuale, la 3,26 la sută.

Declinul ratelor dobânzilor pe termen foarte scurt a reflectat tendinţa de relaxare a condiţiilor lichidităţii indusă cu precădere de injecţiile de rezerve generate de operaţiunile Trezoreriei, a căror consecinţă a constituit-o revenirea la valori pozitive a poziţiei nete a lichidităţii în ultimele două luni ale trimestrului III; într-un asemenea context, cererea de rezerve a băncilor – care consemnase o relativă amplificare în luna iulie – a suferit ajustări semnificative, reflectate de diminuarea severă, respectiv de absenţa ofertelor prezentate de bănci în cadrul licitaţiilor repo 1W efectuate de BNR[10]. Pe acest fond, randamentele ON au coborât în partea inferioară a coridorului format de ratele dobânzilor la facilităţile permanente, evoluând în august şi septembrie după un tipar caracterizat prin scăderi relativ rapide până la limita respectivului coridor, alternate de reveniri la niveluri uşor mai înalte în debutul perioadelor de constituire a RMO, sub influenţa absorbţiilor de rezerve cu caracter tranzitoriu efectuate de Trezorerie.

Cotaţiile pe termen mai lung ale pieţei monetare interbancare au rămas relativ stabile în luna iulie, pe un palier uşor inferior ratei dobânzii de politică monetară, evoluţia reflectând aşteptările instituţiilor de credit privind continuarea ciclului de scădere a ratelor dobânzilor reprezentative şi menţinerea perspectivei favorabile a condiţiilor lichidităţii. În luna august, aceste cotaţii s-au înscris pe un trend descendent, care s-a accentuat ulterior efectuării de către BNR a unei reduceri peste aşteptări a ratei dobânzii de politică monetară; după o perioadă de relativă stabilizare, un nou declin semnificativ de-a lungul întregului spectru de scadenţe a fost consemnat în a doua parte a lunii septembrie. În consecinţă, valoarea medie a cotaţiilor ROBOR3M din ultima lună a trimestrului a scăzut faţă de cea consemnată în luna iunie cu 0,80 puncte procentuale, până la 3,65 la sută; scăderi de o amplitudine similară (-0,70 puncte procentuale) s-au înregistrat şi în cazul cotaţiilor aferente maturităţilor de 6, respectiv 12 luni, ale căror medii au coborât la 4,02, respectiv 4,07 la sută.

Pe piaţa primară a titlurilor de stat, randamentul maxim acceptat s-a reînscris în iulie pe o tendinţă descendentă, reflectând creşterea sensibilă a cererii de titluri[11], susţinută, printre altele, de evoluţia favorabilă a condiţiilor lichidităţii de pe piaţa monetară interbancară, dar şi de volumul relativ ridicat al emisiunilor scadente (3,8 miliarde lei în iulie). Ca urmare, la jumătatea lunii august randamentul maxim acceptat în cazul titlurilor cu maturitate de 5 ani a coborât la 4,30 la sută – nivel minim istoric şi inferior cu 0,96 puncte procentuale celui din iunie. În ultima decadă a lunii august, randamentul maxim acceptat a reînceput însă să crească, în condiţiile în care cererea de titluri a resimţit efectele creşterii aversiunii globale faţă de risc. Impactul advers al evoluţiilor externe a fost totuşi atenuat de prelungirea trendului favorabil al fundamentelor economiei româneşti şi de menţinerea caracterului relaxat al condiţiilor lichidităţii, de natură să prezerve într-o anumită măsură atractivitatea relativă a plasamentelor pe piaţa locală. Astfel, ratele dobânzilor au revenit pe un trend descendent la jumătatea lunii septembrie, randamentul maxim acceptat în cadrul licitaţiei de titluri cu scadenţa de un an poziţionându-se, în premieră, sub pragul de 4 la sută (3,9 la sută). O evoluţie diferită au avut însă titlurile cu maturitatea de 10 ani, în cazul cărora randamentul maxim acceptat a urcat în septembrie la un nivel comparabil celui din luna aprilie (5,28 la sută).

Pe piaţa secundară, cotaţiile de referinţă ale titlurilor de stat au avut o evoluţie similară, tendinţa de declin a acestora consemnând doar o întrerupere temporară în ultima decadă a lunii august şi prima decadă din septembrie.

Reflectând evoluţia ratei dobânzii de politică monetară şi pe cea a cotaţiilor de dobândă interbancare, ratele medii ale dobânzilor la depozitele noi la termen şi la creditele noi au continuat să scadă în perioada iunie-august 2013 (-0,48 puncte procentuale, până la 3,92 la sută, respectiv -0,83 puncte procentuale, până la 9,51 la sută în august), consemnând minime istorice[12]. Pe ansamblul perioadei analizate, evoluţiile au continuat să fie omogene ca sens din perspectiva celor două sectoare de clientelă, amplitudinea scăderilor fiind mai mare însă în cazul ratelor dobânzilor aferente creditelor noi. Astfel, rata medie a dobânzii pentru creditele noi ale populaţiei s-a diminuat cu 0,77 puncte procentuale (până la un minim istoric de 11,07 la sută atins în august), iar cea aferentă creditelor noi ale societăţilor nefinanciare a scăzut cu 0,72 puncte procentuale (până la 8,74 la sută în august, nivel uşor superior minimului istoric de 8,63 la sută înregistrat în luna anterioară). În acelaşi timp, rata medie a dobânzii pentru depozitele noi la termen a înregistrat un declin de circa 0,5 puncte procentuale, atingând nivelul de 3,38 la sută pe segmentul societăţilor nefinanciare, respectiv de 4,59 la sută (minim istoric) pe cel al populaţiei.

2.2. Cursul de schimb şi fluxurile de capital

Pe parcursul trimestrului III, evoluţia cursului de schimb al leului a receptat – similar ratelor de schimb ale altor monede din regiune – impactul episoadelor succesive de creştere a aversiunii globale faţă de risc generate de persistenţa incertitudinilor privind iniţierea de către Fed a reducerii programului achiziţiilor de active financiare. Realocările semnificative de portofolii produse în acest context au afectat însă în măsură relativ mai mică piaţa financiară locală, evoluţia favorabilă a unor fundamente interne fiind de natură să prezerve percepţia favorabilă a investitorilor nerezidenţi asupra riscului asociat acesteia.

Trendul descendent pe care s-a plasat cursul de schimb leu/euro la finele trimestrului II s-a întrerupt în prima decadă a lunii iulie, pe fondul amplificării volatilităţii pieţelor financiare internaţionale, în principal ca urmare a plasării unor indicatori economici din SUA, inclusiv a celor aferenţi pieţei muncii, la un nivel superior celui aşteptat – de natură să alimenteze temerile investitorilor legate de potenţiala iniţiere în luna septembrie de către Fed a reducerii achiziţiilor de active financiare –, precum şi a revizuirii în sens nefavorabil a prognozei FMI privind creşterea economică globală în 2013-2014.

Relativa calmare ulterioară a pieţei financiare internaţionale survenită ca urmare a declaraţiilor preşedintelui Ben Bernanke s-a reflectat şi asupra ratei de schimb leu/euro, aceasta consemnând în intervalul 17-26 iulie un declin. În perioada următoare, ea a revenit însă pe un trend ascendent – temporar accentuat în prima parte a lunii septembrie[13] –, în condiţiile în care reconsolidarea aşteptărilor operatorilor pieţei internaţionale privind iminenta ajustare de către Fed a volumului achiziţiilor de active financiare a generat un nou val de creştere a aversiunii globale faţă de risc[14].

Deteriorarea sentimentului pieţei s-a asociat cu creşterea importanţei acordate de investitori factorilor fundamentali locali/regionali în adoptarea deciziilor de realocare a propriilor portofolii, astfel încât efectele ei adverse au fost resimţite mai puţin intens de pieţele emergente din Europa Centrală şi de Est[15], implicit de piaţa financiară locală, cel mai probabil datorită evoluţiei consecvent favorabile a unor indicatori economici relevanţi[16], precum şi derulării/finalizării negocierilor destinate încheierii unui nou acord cu UE-FMI-BM. În plus, odată cu adoptarea deciziei Fed privind menţinerea în perioada imediat următoare a programului de achiziţii de active financiare, cursul de schimb leu/euro şi-a stopat mişcarea ascendentă, consemnând ulterior oscilaţii relativ modeste în ambele sensuri.

Reflectând aceste evoluţii, precum şi influenţele de natură sezonieră, lichiditatea pieţei valutare interbancare s-a menţinut ridicată în iulie, dar s-a diminuat în perioadele următoare; totodată, deficitul acesteia s-a amplificat treptat, în corelaţie cu creşterea cererii nete de devize a clienţilor nerezidenţi (august), respectiv a clienţilor rezidenţi (septembrie).

Pe ansamblul perioadei analizate[17], leul s-a apreciat în raport cu euro în termeni nominali cu 0,3 la sută şi s-a depreciat în termeni reali cu 0,8 la sută; faţă de moneda americană, leul s-a apreciat cu 1,5 la sută în termeni nominali şi cu 0,3 la sută în termeni reali în condiţiile în care dolarul şi-a diminuat valoarea pe pieţele financiare internaţionale. Din perspectiva variaţiei anuale medii a cursului de schimb consemnate în trimestrul III, leul s-a apreciat atât faţă de euro cât şi, mai ales, faţă de dolarul american.

2.3. Moneda şi creditul

Moneda

În intervalul iunie-august 2013, dinamica negativă a masei monetare[18] (M3) a continuat să se diminueze (-0,7 la sută, faţă de -1,9 la sută în perioada martie-mai 2013), evoluţia asociindu-se în principal majorării plăţilor efectuate din fondurile europene[19] şi de la bugetul statului[20], [21]. Aceste influenţe au devansat impactul nefavorabil exercitat asupra lichidităţii din economie de continuarea ajustării bilanţurilor diferitelor categorii de agenţi economici, precum şi de potenţialele realocări dinspre activele monetare înspre alte categorii de instrumente financiare. În cadrul M3, plusul de ritm a continuat să reflecte îmbunătăţirea dinamicii componentei sale lichide, aceasta reintrând în teritoriul pozitiv, pe seama evoluţiei depozitelor overnight ale companiilor şi a numerarului în circulaţie; un impact favorabil a avut şi reducerea variaţiei negative a instrumentelor financiare tranzacţionabile, în contextul disipării efectului de bază produs de modificările metodologice statistice survenite în anul anterior. În schimb, dinamica depozitelor la termen sub doi ani a continuat să avanseze în teritoriul negativ, reflectând decelerarea creşterii componentei în valută, regăsită la nivelul ambelor categorii principale de clienţi. În aceste condiţii, structura pe monede a masei monetare a continuat să se îmbunătăţească.

Analiza structurii pe deţinători a M3 relevă menţinerea mişcării descendente, respectiv ascendente a dinamicii depozitelor populaţiei, respectiv ale companiilor. În cazul primului segment, evoluţia s-a datorat însă preponderent efectului statistic al cursului de schimb leu/euro. Eliminarea acestuia relevă o atenuare a dinamicii negative a depozitelor din M3 ale persoanelor fizice, asociată, cel mai probabil, majorării anumitor categorii de venituri[22]; în sens opus, dar cu o intensitate mai redusă, au acţionat potenţiala creştere a rambursărilor în contul creditelor şi respectiv realocarea unor plasamente din M3 înspre depozitele la termen de peste doi ani în valută. Îmbunătăţirea ritmului de creştere a depozitelor din M3 ale companiilor s-a localizat exclusiv la societăţile nefinanciare, care au beneficiat de majorarea sumelor primite de la buget/din fondurile europene; impactul acesteia l-a devansat pe cel al sporirii conjuncturale a plăţilor către bugetul statului[23] şi respectiv al creşterii sumelor achitate în contul datoriei externe[24]. În schimb, depozitele instituţiilor financiare nemonetare şi cele ale administraţiilor publice locale incluse în M3 şi-au redus dinamica, mişcarea corelându-se, în cazul primului segment, cu efectuarea plăţilor de dividende ale Fondului Proprietatea[25] şi realocarea unor plasamente înspre titlurile de stat şi obligaţiunile emise de bănci[26], iar în cazul celui de-al doilea, cu creşterea interesului pentru depozitele la termen de peste doi ani în lei.

Din perspectiva principalelor contrapartide ale M3, îmbunătăţirea dinamicii acestui agregat monetar a reflectat scăderea variaţiei negative a deţinerilor de titluri de stat ale băncilor şi încetinirea ritmului de creştere a pasivelor financiare pe termen lung (inclusiv conturile de capital). O influenţă de sens opus au exercitat uşoara reducere a dinamicii creditului acordat sectorului privat şi accelerarea celei a depozitelor în lei ale Trezoreriei statului; evoluţiile dinamicilor celorlalte contrapartide s-au compensat în mare parte.

Creditul

În perioada iunie-august 2013, variaţia anuală a creditului acordat sectorului privat a continuat să scadă[27] (-6,9 la sută, faţă de -6,5 la sută în intervalul martie-mai 2013), însă relativ mai lent decât în perioada anterioară; încetinirea declinului a reflectat efectul statistic al scăderii ratei anuale a inflaţiei, precum şi influenţa componentei în valută, care şi-a redus sensibil pasul de scădere a dinamicii anuale. În aceste condiţii, ponderea medie a creditului în devize în totalul creditului acordat sectorului privat nu a consemnat modificări, menţinându-se la o valoare reprezentând minimul ultimilor doi ani. Analiza structurii creditelor pe categorii de clienţi evidenţiază o uşoară diminuare, respectiv o majorare a variaţiei negative a împrumuturilor aferente populaţiei şi companiilor. Modificarea consemnată la nivelul populaţiei a provenit însă îndeosebi din efectul statistic al scăderii ratei anuale a inflaţiei; exprimate în termeni nominali, atât creditele în lei, cât şi cele în valută ale acestui segment au consemnat o reducere de ritm, asociată, în primul caz, creditelor pentru consum, iar în cel de-al doilea, tuturor categoriilor de destinaţii. Evoluţiile s-au corelat cu menţinerea restrictivităţii ridicate a standardelor de creditare[28] şi, într-o anumită măsură, cu amplificarea fluxului net de credite ale populaţiei transferate din bilanţurile băncilor[29]. În ceea ce priveşte creditele companiilor, scăderea de ritm a fost indusă exclusiv de componenta destinată societăţilor nefinanciare şi a afectat deopotrivă creditele în lei – într-o măsură mai mare decât în perioada anterioară – şi pe cele în valută (exprimate în euro); în ambele cazuri, declinul a fost localizat cu precădere la nivelul împrumuturilor pe termen scurt. Pe ansamblu, evoluţia s-a corelat cu diminuarea relativă a volumului de credite noi, reflectând continuarea înăspririi standardelor de creditare şi respectiv scăderea cererii de împrumuturi a societăţilor nefinanciare. În aceste condiţii, pentru prima oară în ultimii trei ani şi jumătate, ritmul de creştere a creditelor populaţiei l-a devansat pe cel al companiilor.

[1] Rata anuală a inflaţiei a coborât succesiv la 4,41, respectiv 3,67 la sută, de la 5,37 la sută în luna iunie.

[2] Începând cu 1 septembrie 2013.

[3] Raportul asupra inflaţiei din august 2013.

[4] Excluzând componenta autoconsumului.

[5] În absenţa altor menţiuni, indicatorii menţionaţi sunt calculaţi ca variaţii medii anuale exprimate în termeni reali.

[6] După ce acestea au consemnat creşteri de restrictivitate pe parcursul ultimelor şapte, respectiv două trimestre.

[7] Soldată cu consolidarea ei în teritoriul negativ, după doi ani de valori pozitive.

[8] Dată fiind absenţa sistematică a respectivelor oferte în cadrul licitaţiilor organizate de-a lungul celei de a doua jumătăţi a lunii august şi în prima parte a lunii septembrie, operaţiunile repo au fost suspendate temporar în perioada 16-27 septembrie.

[9] Seria de date acoperă ultimii 20 de ani.

[10] Date fiind creşterile episodice ale excedentelor de lichiditate din sistemul bancar, licitaţiile săptămânale repo au fost întrerupte în perioadele 16-23 septembrie şi 23-30 septembrie.

[11] În luna iulie, cererea de titluri a depăşit de 4,4 ori volumul anunţat, în condiţiile în care în luna iunie raportul a fost de 1:1,9.

[12] Din perspectiva ultimilor 23 de ani.

[13] În anticiparea şedinţei FOMC din 18-19 septembrie.

[14] Spre sfârşitul lunii august, o sursă suplimentară de volatilitate pe pieţele financiare internaţionale au constituit-o temerile generate de evenimentele din Siria.

[15] În schimb, în condiţiile înrăutăţirii aşteptărilor privind evoluţiile economice ale unor state emergente din Asia şi America de Sud, precum şi ale manifestării temerilor legate de capacitatea acestora de a mobiliza necesarul de finanţare externă, pieţele respective s-au confruntat cu retrageri semnificative de capital (în special cele din Turcia, India, Indonezia şi Brazilia).

[16] Datele publicate în acest interval referitoare la PIB şi volumul producţiei industriale s-au situat la un nivel superior celui anticipat de analişti; totodată, exporturile FOB au atins în luna iulie valoarea record de 4 482 milioane euro, iar soldul contului curent a consemnat în primele şapte luni ale anului un excedent de 489 milioane euro (faţă de un deficit de 3 041 milioane euro în perioada similară a anului anterior).

[17] În acelaşi interval, forintul s-a depreciat faţă de euro cu 1,4 la sută, coroana cehă cu 0,1 la sută, în timp ce zlotul polonez s-a întărit cu 1,0 la sută.

[18] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale se referă la media ritmurilor de creştere anuală în termeni reali din perioada iunie-august 2013.

[19] Pe baza datelor de pe website-ul MFE, inclusiv ca urmare a decontării proiectelor finanţate prin programul POST care a fost deblocat în luna iunie.

[20] Conform comunicatelor de presă ale ANAF, volumul rambursărilor de TVA corespunzător acestei perioade a fost cel mai mare din ultimul an şi jumătate. Totodată, Trezoreria statului a acordat împrumuturi Autorităţilor de Management al programelor operaţionale pentru plata facturilor către beneficiarii fondurilor europene.

[21] O influenţă favorabilă asupra dinamicii M3 au mai exercitat şi unele efecte de bază.

[22] Plăţi ale sumelor dispuse prin hotărâri judecătoreşti reprezentând drepturi de natură salarială stabilite în favoarea personalului din sectorul bugetar.

[23] Plata celei de-a doua tranşe a taxei pentru licenţele de telefonie mobilă.

[24] Conform datelor din balanţa de plăţi, volumul mediu al rambursărilor nete în contul datoriei externe efectuate de sectorul nebancar în perioada iunie-august 2013 a fost cel mai mare din ultimul an şi jumătate.

[25] Fondul Proprietatea a distribuit dividende în valoare de 550 milioane lei (conform comunicatului de presă), fapt ce i-a afectat valoarea depozitelor din bănci.

[26] În iunie, Unicredit Ţiriac a emis obligaţiuni în valoare de 550 milioane lei, printre cumpărători numărându-se, conform informaţiilor din comunicatul de presă, şi investitori din categoria „alţi intermediari financiari”, iar în luna iulie Raiffeisen Bank a lansat o emisiune de obligaţiuni în valoare de 225 milioane lei, titlurile fiind achiziţionate, potrivit comunicatului de presă, preponderent de investitorii locali.

[27] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale se referă la media ritmurilor de creştere anuală în termeni reali din perioada iunie-august 2013.

[28] Conform ediţiei din august 2013 a Sondajului privind creditarea companiilor nefinanciare şi a populaţiei.

[29] Pe baza datelor din statistica monetară privind creditele transferate, achiziţionate şi anulate din bilanţurile băncilor.

IV. PERSPECTIVELE INFLAŢIEI

Scenariul de bază al proiecţiei curente plasează rata anuală a inflaţiei IPC la 1,8 la sută la sfârşitul anului 2013 şi la 3,0 la sută la finele anului 2014, valori situate cu 1,3 şi, respectiv, 0,1 puncte procentuale sub nivelurile prognozate în Raportul asupra inflaţiei din luna august 2013, niveluri ce aveau în vedere un an agricol normal.

Revizuirea substanţială în jos a prognozei pentru sfârşitul anului 2013 este, în principal, rezultatul manifestării riscurilor menţionate în balanţa aferentă scenariului de bază al proiecţiei din runda anterioară. Astfel, indicele inflaţiei de bază CORE2 ajustat şi grupa de preţuri volatile ale alimentelor (LFO) au beneficiat de reducerea de la 1 septembrie a.c. a cotei TVA la unele produse de panificaţie şi de confirmarea unei recolte de excepţie, suprapuse efectului de bază al producţiei agricole scăzute din anul anterior.

Actualizarea prognozei a implicat şi alte redimensionări, de mai mică amploare, ale contribuţiilor componentelor indicelui agregat. Pentru finele anului 2013, a fost revizuită în sens favorabil dinamica preţurilor combustibililor şi în sens contrar cea a preţurilor administrate şi a preţurilor produselor din tutun şi băuturilor alcoolice. Pentru sfârşitul anului 2014 au fost proiectate contribuţii mai scăzute ale indicelui CORE2 ajustat şi ale preţurilor combustibililor şi mai ridicate în cazul preţurilor administrate.

Reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie şi anul agricol curent foarte bun consecutiv recoltei scăzute din anul precedent, în condiţiile adoptării ipotezei-standard a unui an agricol normal în 2014, au un impact substanţial, însă tranzitoriu, asupra ratei anuale a inflaţiei IPC.

Ca urmare, efectul favorabil determinat de aceşti factori conjuncturali este prevăzut a se epuiza în mare parte în trimestrul III al anului 2014, ceea ce explică revizuirea marginală a proiecţiei pentru sfârşitul acestuia. Traiectoria proiectată a ratei inflaţiei IPC coboară în prima jumătate a anului 2014 sub limita inferioară a intervalului de variaţie din jurul ţintei centrale, atingând un nivel minim situat sub 1 la sută în cursul trimestrului I, după care revine în interiorul intervalului în trimestrul III. În a doua jumătate a perioadei de prognoză, rata anuală a inflaţiei se stabilizează la valori situate uşor peste 3 la sută, dar sub limita superioară a intervalului ţintei, în contextul continuării ajustării, la acest orizont, a unor categorii de preţuri aflate în afara controlului politicii monetare.

Configuraţia traiectoriei ratei inflaţiei IPC este influenţată în mare măsură, în proiecţia actuală, de cea a ratei anuale a indicelui CORE2 ajustat. În structura acestuia sunt incluse preţurile produselor a căror cotă TVA a fost redusă şi cele ale produselor alimentare procesate[1] asupra cărora se propagă cu un decalaj, prin intermediul preţurilor materiilor prime agricole, efectele recoltei abundente din acest an. În principal ca urmare a efectului de bază asociat acestor factori, rata anuală proiectată a inflaţiei de bază coboară la niveluri istorice minime (sub 0,5 la sută) în prima jumătate a intervalului de prognoză şi revine ulterior la valori apropiate de 2 la sută. La proiectarea ratei inflaţiei CORE2 ajustat sub cea din runda anterioară pe întregul interval de prognoză au mai contribuit revizuirea anticipaţiilor privind inflaţia şi cea a deficitului de cerere. Pentru a doua jumătate a intervalului de referinţă, uşoara inversare de tendinţă a aşteptărilor privind inflaţia[2], ca urmare a perceperii de către agenţii economici a epuizării efectelor de bază menţionate anterior, precum şi diminuarea treptată a deficitului de cerere pe măsura anticipării intensificării activităţii economice plasează rata anuală a inflaţiei de bază pe o traiectorie moderat crescătoare.

Conduita proiectată a politicii monetare va urmări în continuare calibrarea ansamblului condiţiilor monetare reale în sens larg pentru a asigura menţinerea pe termen mediu a ratei inflaţiei în interiorul intervalului ţintei, creând totodată premisele necesare redresării treptate a creditării sectorului privat al economiei şi realizării unei creşteri economice de durată.

Evaluarea riscurilor asociate proiecţiei curente a ratei inflaţiei indică o balanţă înclinată în sensul unor abateri în sus de la acest scenariu. Posibilele surse ale acestor abateri sunt asociate atât mediului extern, cât şi celui intern.

Riscurile provenind din mediul extern sunt în continuare legate de incertitudinile cu privire la volatilitatea fluxurilor de capital orientate către economia românească, în contextul variabilităţii apetitului pentru risc al investitorilor faţă de economiile emergente în ansamblu. Riscurile sunt generate de factori relevanţi în context european şi global, care includ: fragilitatea perspectivelor de redresare a economiilor principalilor parteneri comerciali ai României în contextul persistenţei fragmentării financiare şi a procesului de dezintermediere transfrontalieră; problemele de sustenabilitate a datoriilor suverane şi a celor ale sectorului bancar privat ale unor ţări din zona euro; incertitudinile referitoare la magnitudinea şi etapizarea diminuării injecţiilor de lichiditate de către Fed în sistemul financiar american; posibila încetinire semnificativă a creşterii economiilor emergente majore (inclusiv China). Materializarea unuia sau a unei combinaţii a acestor riscuri ar determina abateri nefavorabile de la scenariul de bază al proiecţiei macroeconomice atât în privinţa coordonatelor inflaţiei, cât şi ale creşterii economice.

În condiţiile evoluţiilor recente relativ atenuate de pe pieţele internaţionale ale materiilor prime, riscurile de abatere în sus de la ipotezele scenariului de bază al proiecţiei sunt preconizate a fi ceva mai accentuate pe termen mediu, pe fondul posibilei agravări a unor tensiuni geopolitice.

Pe plan intern, o balanţă adversă a riscurilor la adresa ratei proiectate a inflaţiei este asociată unor informaţii devenite disponibile ulterior elaborării scenariului de bază al proiecţiei macroeconomice, care se referă la majorări ale accizelor pentru diverse categorii de produse, măsuri incluse în acordul încheiat de autorităţile române cu UE-FMI-BM şi care vor fi, cel mai probabil, încorporate şi în proiectul de buget pe anul 2014.

O sursă de vulnerabilitate persistentă o reprezintă rigidităţile structurale care împiedică ajustările necesare în economia naţională pentru atenuarea consecinţelor şocurilor adverse. Respectarea strictă a prevederilor noului acord de finanţare încheiat cu UE-FMI-BM, cu accent asupra continuării reformelor structurale şi a celor care vizează augmentarea potenţialului de creştere a economiei interne, ar fi de natură, mai ales în contextul calendarului electoral încărcat din cursul anului viitor, să modereze, comparativ cu Raportul asupra inflaţiei precedent, riscurile provenind din această sursă.

Balanţa riscurilor asociate ipotezelor din scenariul de bază privind dinamica preţurilor administrate este relativ echilibrată pe parcursul perioadei de referinţă. Echilibrate pe termen scurt apar a fi şi riscurile legate de evoluţia preţurilor interne ale mărfurilor alimentare. Ponderea ridicată a acestora în coşul de consum şi volatilitatea asociată indusă atât asupra inflaţiei de bază, cât şi asupra dinamicii indicelui preţurilor de consum continuă însă să genereze riscuri la adresa stabilităţii preţurilor dincolo de orizonturile apropiate.

1. Scenariul de bază

1.1. Ipoteze externe

Scenariul de evoluţie a PIB UE efectiv[3] indică o uşoară contracţie în 2013, de -0,15 la sută, dinamica sa urmând să redevină pozitivă anul viitor (1,23 la sută), în special pe seama contribuţiei constant ascendente a cererii interne, anticipată a beneficia de pe urma caracterului acomodativ al politicii monetare, dar şi a unei orientări relativ mai puţin constrângătoare a politicii fiscale. Înscriindu-se în tendinţa observată în cadrul ultimelor runde de proiecţie, perspectivele privind creşterea economică în regiune au fost reevaluate în jos pe cea mai mare parte a intervalului de prognoză[4], sugerând un impact mai restrictiv al cererii externe asupra deviaţiei PIB intern de la trend comparativ cu cel considerat în trimestrul precedent.

Valorile preconizate pentru creşterea medie anuală a indicelui armonizat al preţurilor de consum (IAPC) din zona euro se menţin la niveluri inferioare reperului de 2 la sută aferent stabilităţii preţurilor, 1,50 la sută pentru 2013 şi, respectiv, 1,45 la sută pentru 2014, ca urmare a persistenţei deficitului de cerere[5], dar şi a păstrării ipotezei referitoare la continuarea atenuării dinamicii sub-componentei energie, reflectând traiectoria anticipat descrescătoare a preţului petrolului.

Rata nominală a dobânzii EURIBOR la 3 luni este proiectată pe o traiectorie în creştere către finele intervalului de proiecţie, valorile medii anticipate pentru cei doi ani de prognoză, de 0,21 la sută şi, respectiv, de 0,38 la sută, fiind doar marginal revizuite faţă de cele prognozate anterior.

Dinamica cursului de schimb EUR/USD prevede o uşoară depreciere a monedei europene în raport cu dolarul american până la un nivel de 1,265 EUR/USD în trimestrul IV 2014 – ca urmare a revizuirii în sens descendent pe cea mai mare parte a intervalului analizat a perspectivelor privind evoluţia activităţii economice din UE şi în particular din zona euro – urmată de conservarea acestei valori până la orizontul proiecţiei.

Scenariul de evoluţie a preţului internaţional al petrolului Brent este fundamentat pe baza cotaţiilor futures[6] şi prevede, sub impactul cererii globale încă slabe, o scădere graduală pe intervalul de prognoză.

1.2. Perspectivele inflaţiei

Rata anuală a inflaţiei IPC este prognozată în scenariul de bază la 1,8 la sută la finele anului 2013 şi la 3,0 la sută la sfârşitul anului viitor, valori plasate în intervalul de variaţie din jurul ţintei centrale de inflaţie[7]. Pentru finele celor doi ani, comparativ cu raportul publicat în luna august, rata anuală proiectată a inflaţiei este mai redusă cu 1,3 puncte procentuale şi, respectiv, 0,1 puncte procentuale. La revizuirea substanţială a prognozei pentru decembrie 2013 contribuie în principal preţurile alimentare volatile (LFO) şi cele incluse în indicele inflaţiei de bază CORE2 ajustat, pe fondul materializării riscurilor referitoare la recolta favorabilă şi reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie, menţionate ca probabile în Raportul asupra inflaţiei din august. Într-o măsură mai redusă, la revizuire contribuie şi dinamica mai favorabilă a preţurilor combustibililor, în timp ce influenţe de sens contrar sunt exercitate de dinamicile uşor mai alerte ale preţurilor administrate şi ale produselor din tutun şi băuturilor alcoolice. Revizuirea prognozei pentru sfârşitul anului viitor se datorează proiectării unor contribuţii mai favorabile ale indicelui CORE2 ajustat şi preţurilor combustibililor, în timp ce preţurile administrate sunt anticipate să exercite un impact inflaţionist uşor mai ridicat, iar dinamicile anuale din cadrul celorlalte grupe ale IPC vor exercita contribuţii relativ similare celor prevăzute anterior.

Pe fondul unor factori excepţionali, precum recolta abundentă, reducerea, în luna septembrie, a cotei TVA la unele produse de panificaţie şi disiparea efectului nefavorabil asociat ajustării unor tarife administrate în prima parte a anului curent, rata prognozată a inflaţiei anuale se plasează temporar la valori sub limita inferioară a intervalului de variaţie din jurul ţintei centrale în primul semestru din 2014. Proiecţia prevede revenirea în interiorul intervalului în trimestrul III 2014, în contextul manifestării unui efect de bază semnificativ asociat disipării şocurilor favorabile de ofertă din trimestrul III a.c. În continuare, se preconizează menţinerea ratei anuale a inflaţiei în interiorul intervalului de variaţie din jurul ţintei centrale până la orizontul proiecţiei.

Similar ratei anuale IPC, dinamica indicelui CORE2 ajustat se va menţine la niveluri scăzute în următoarele trimestre, atingând valoarea de 0,3 la sută în decembrie 2013 şi 0,2 la sută la finele trimestrului II al anului viitor, pe fondul efectelor şocurilor recente de ofertă[8] ce sunt aşteptate a se manifesta de-a lungul a circa patru trimestre. Disiparea acestor influenţe în trimestrul III al anului viitor va implica manifestarea unui efect de bază semnificativ şi plasarea dinamicii anuale la valoarea de 1,8 la sută la acest orizont. Ulterior, rata anuală a inflaţiei de bază este prognozată pe o traiectorie uşor ascendentă, pe fondul reducerii graduale a influenţei dezinflaţioniste a deficitului de cerere şi al plasării anticipaţiilor inflaţioniste la niveluri mai ridicate decât în prima parte a anului viitor[9]. Valoarea anticipată a indicatorului este de 1,8 la sută la sfârşitul anului 2014 şi de 2,1 la sută la orizontul proiecţiei.

Comparativ cu Raportul asupra inflaţiei precedent, traiectoria ratei anuale a inflaţiei CORE2 ajustat consemnează o revizuire în jos pe întregul interval de prognoză. Şocurile favorabile de ofertă manifestate în trimestrul III a.c. reprezintă principalul determinant al revizuirii majore a coordonatelor inflaţiei de bază în al doilea semestru al anului curent şi primul semestru al celui viitor. Pe lângă şocurile de ofertă menţionate, dar în relaţie cu acestea, la revizuirea în jos a traiectoriei inflaţiei CORE2 ajustat contribuie plasarea anticipaţiilor inflaţioniste ale agenţilor economici la valori mai scăzute, un aport suplimentar avându-l şi proiectarea deviaţiei PIB la valori uşor mai favorabile dezinflaţiei[10]. O influenţă de sens contrar este exercitată de reevaluarea ascendentă a contribuţiei preconizate a preţurilor de import în prima jumătate a anului viitor, în principal pe seama dinamicii din perioadele recente a cursului de schimb al leului, în timp ce pentru restul intervalului de prognoză inflaţia importată a fost revizuită la valori marginal mai reduse, pe fondul unei evoluţii uşor mai favorabile a preţurilor externe comparativ cu runda anterioară.

Scenariul de evoluţie a preţurilor produselor din tutun şi ale băuturilor alcoolice este configurat, în principal, pe baza prevederilor Codului fiscal din 2013 cu referire la modificarea nivelului accizelor aplicabile acestor produse, la care se adaugă actualizarea nivelului de referinţă al cursului de schimb utilizat pentru determinarea echivalentului în lei al acestora[11]. Contribuţiile componentei la inflaţia IPC la finalul anului curent şi al celui viitor sunt similare valorilor anticipate în runda anterioară de prognoză.

Scenariul de evoluţie a preţurilor administrate încorporează informaţiile referitoare la calendarele privind eliminarea preţurilor reglementate la gaze naturale şi energie electrică publicate de către ANRE şi indicaţiile oferite de preţurile la energia electrică ale OPCOM. Dinamica anuală a grupei este prognozată la valoarea de 6,6 la sută în decembrie 2013 şi 7,2 la sută la finele anului viitor, valori revizuite în sus cu 0,4 puncte procentuale şi, respectiv, 0,7 puncte procentuale[12].

Datorită recoltei excepţionale din 2013, preţurile LFO sunt anticipate a se înscrie pe o traiectorie anuală deflaţionistă până la jumătatea anului viitor. Ulterior, pentru restul anului 2014, acestea îşi vor inversa tendinţa de evoluţie, în linie cu ipoteza unui an agricol 2014 considerat normal şi, implicit, a unui efect de bază a cărui amplitudine maximă este preconizată a fi atinsă pe parcursul trimestrului III (septembrie 2014). Pentru restul intervalului de prognoză, inflaţia anuală a LFO înregistrează o dinamică relativ stabilă, marcată de efecte sezoniere specifice acestei grupe din coşul IPC. Contribuţia indicatorului la rata anuală a inflaţiei IPC din decembrie 2013 este de -0,1 puncte procentuale, mai redusă (cu 0,3 puncte procentuale) faţă de runda anterioară de prognoză, în timp ce pentru anul viitor contribuţia anticipată se menţine la aproximativ 0,3 puncte procentuale.

Inflaţia anuală a combustibililor este prognozată a atinge 0,6 la sută la sfârşitul anului curent şi 2,2 la sută la finele celui viitor, valori revizuite cu 1,1 puncte procentuale şi respectiv 0,4 puncte procentuale faţă de runda anterioară. La reconfigurarea traiectoriei componentei îşi aduc aportul preconizarea unei decelerări mai accentuate a preţului petrolului Brent, plasarea anticipaţiilor inflaţioniste la niveluri mai reduse şi modificarea cursului de schimb RON/EUR folosit la calculul accizei în 2014. O influenţă de sens contrar, dar mai redusă ca magnitudine, este dată de cursul de schimb EUR/USD cu impact mai nefavorabil asupra cotaţiei leului în raport cu dolarul SUA[13].

Contribuţia cumulată a componentelor exogene din punct de vedere al sferei de acţiune a politicii monetare – preţuri administrate, cele ale alimentelor cu preţuri volatile (LFO), combustibililor şi produselor din tutun şi băuturilor alcoolice – la rata anuală a inflaţiei IPC este de 1,7 puncte procentuale la sfârşitul anului 2013 şi de 1,9 puncte procentuale la finele celui viitor.

1.3. Presiuni ale cererii în perioada curentă şi în cadrul intervalului de proiecţie[14]

Deviaţia PIB

În intervalul parcurs de la raportul precedent, INS a publicat[15] serii revizuite ale PIB real ajustat sezonier aferente intervalului trimestrul I 2000 – trimestrul I 2013. Conform comunicatului INS, în primele două trimestre ale anului 2013, PIB real ajustat sezonier a înregistrat creşteri trimestriale de 0,4 la sută şi, respectiv, 0,5 la sută. Pentru trimestrul III a.c., evoluţia unor indicatori macroeconomici cu frecvenţă lunară[16], coroborată unei producţii agricole de excepţie, sugerează menţinerea unei dinamici trimestriale pozitive a PIB, în creştere faţă de valorile din prima jumătate a anului curent.

Evoluţia PIB potenţial pe intervalul de proiecţie este determinată de contribuţiile pozitive ale tuturor factorilor de producţie. Rata de creştere a PIB potenţial pentru anul 2013 este evaluată a fi superioară celei din anul precedent, ca urmare a avansului productivităţii totale a factorilor de producţie, în special pe seama performanţei sectorului agricol. Pentru perioadele următoare, se anticipează că dinamica formării brute de capital fix se va reflecta într-o contribuţie relativ constantă a stocului de capital, în timp ce evoluţiile favorabile proiectate ale ratei şomajului BIM şi ratei de activitate, contrabalansate parţial de reducerea populaţiei în vârstă de muncă (15-74 ani), vor configura o contribuţie marginal pozitivă a forţei de muncă. Pentru perioada 2014-2015, este anticipată o îmbunătăţire graduală a productivităţii totale a factorilor, în ipoteza consolidării eforturilor de creştere a ratei de absorbţie a fondurilor structurale şi de coeziune şi a aşteptărilor privind consolidarea bilanţurilor companiilor şi gospodăriilor. Acestor ipoteze le sunt însă asociate incertitudini referitoare la dinamica fluxurilor de capital şi evoluţia gradului de încredere a investitorilor (străini şi autohtoni) în economia naţională în perioadele următoare.

Evaluarea deficitului de cerere din trimestrul III 2013 arată o adâncire marginală a acestuia faţă de trimestrul anterior. Comparativ cu runda precedentă de proiecţie, însă, în contextul revizuirilor operate de către INS asupra seriei istorice a PIB real ajustat sezonier, deviaţia PIB din trimestrul II 2013 este uşor mai puţin negativă. Modificarea marginală a deviaţiei PIB din trimestrul II 2013 încorporează efectul cumulat al reevaluării determinanţilor acesteia[17], precum şi pe cel al erorii de prognoză, în sensul unei subevaluări uşoare, în runda anterioară de prognoză, a dinamicii PIB din trimestrul II 2013. Deficitul de cerere din trimestrul III al anului curent cumulează, în continuare, persistenţa relativ ridicată a acestuia, influenţa semnificativă, dar în reducere faţă de trimestrul II a.c., a deficitului de cerere externă, precum şi efectul uşor restrictiv (prin intermediul canalului exporturilor nete) al deviaţiei cursului de schimb real din trimestrul anterior; toate acestea sunt doar marginal atenuate de efectul cumulat, uşor stimulativ, al ratelor reale ale dobânzilor bancare din trimestrul precedent, care produc efecte la nivel macroeconomic începând cu trimestrul de referinţă analizat, în timp ce influenţa componentei discreţionare a politicii fiscale devine aproximativ neutră.

Dinamica deficitului de cerere din trimestrul III este susţinută doar parţial de evoluţia altor indicatori lunari corelaţi cu poziţia ciclică a economiei. O adâncire a deficitului de cerere este sugerată de situarea ratei şomajului BIM peste tendinţa de evoluţie pe termen mediu şi de reducerea producţiei industriale (-0,3 la sută) în perioada iulie-august faţă de media trimestrului anterior, în timp ce semnale de sens opus provin din partea creşterii comerţului cu amănuntul, cu excepţia autovehiculelor şi motocicletelor (2,3 la sută), în aceeaşi perioadă faţă de media trimestrului anterior.

Pe intervalul de prognoză, deviaţia negativă a PIB este preconizată a se înscrie pe o traiectorie în uşoară închidere, rămânând însă la niveluri însemnate şi persistente îndeosebi în prima parte a intervalului de proiecţie. În sensul atenuării uşoare a presiunilor dezinflaţioniste ale deficitului de cerere acţionează condiţiile monetare reale în sens larg, cererea externă – pe măsura refacerii treptate a activităţii economice din UE –, precum şi impactul probabil al unei rate mai ridicate de absorbţie a fondurilor europene comparativ cu anul anterior. În sens opus, al adâncirii deficitului de cerere, acţionează componenta discreţionară a politicii fiscale[18] al cărei impact restrictiv este anticipat a se menţine, până la finele anului 2014[19], în condiţiile continuării, chiar dacă într-un ritm relativ atenuat comparativ cu anii anteriori, a procesului de consolidare fiscală.

Comparativ cu Raportul asupra inflaţiei din august 2013, deficitul de cerere se situează la valori indicative ale unor presiuni dezinflaţioniste de mai mare amploare asupra inflaţiei de bază CORE2 ajustat. În sensul reevaluării gap-ului PIB acţionează revizuirea valorii gap-ului PIB din trimestrul curent, caracterul mai restrictiv al cererii externe[20] pe cea mai mare parte a intervalului de prognoză, precum şi componenta discreţionară a politicii fiscale, al cărei impact este mai restrictiv pe parcursul anului 2014. Influenţe în sensul atenuării deficitului de cerere provin din partea condiţiilor monetare reale în sens larg, al căror impact este mai stimulativ în termeni relativi.

Scenariul de bază al proiecţiei prevede o redresare semnificativă a creşterii economice în anul curent, comparativ cu 2012, susţinută, pe de o parte, de evoluţia remarcabilă a exporturilor nete în perioada parcursă de la începutul anului[21], iar pe de altă parte, de revigorarea anticipată a consumului individual efectiv al gospodăriilor populaţiei, începând din a doua parte a acestui an, în special pe seama efectului favorabil exercitat de anul agricol de excepţie asupra autoconsumului. Pentru următorii doi ani, pe fondul anticipării unor evoluţii favorabile[22] ale venitului real disponibil al gospodăriilor populaţiei şi ale dinamicii proiectelor investiţionale derulate de sectorul privat, cererea internă este anticipată să redevină principalul determinant al creşterii economice la nivel agregat.

Componentele cererii agregate

Pentru trimestrul III 2013 se anticipează o accelerare[23] a ritmului trimestrial de creştere a consumului individual efectiv al gospodăriilor populaţiei, în special pe seama efectului favorabil asupra autoconsumului exercitat de anul agricol de excepţie, deviaţia acestuia de la tendinţa de evoluţie pe termen mediu nefiind însă afectată de dinamica autoconsumului şi, prin urmare, menţinându-se în teritoriu negativ. Semnale privind revigorarea creşterii trimestriale a consumului individual efectiv al gospodăriilor populaţiei provin din partea salariului net în termeni reali (creştere de 2,5 la sută[24] în perioada iulie-august faţă de media trimestrului anterior) şi a volumului cifrei de afaceri în comerţul cu amănuntul, cu excepţia autovehiculelor şi motocicletelor (creştere de 2,3 la sută în intervalul iulie-august faţă de media trimestrului II). Consumul colectiv efectiv al administraţiilor publice este aşteptat să înregistreze o creştere moderată în trimestrul III 2013, susţinând în continuare procesul de consolidare fiscală[25], deviaţia acestuia de la tendinţa de evoluţie pe termen mediu fiind în continuare în teritoriu negativ, dar în reducere.

Consumul individual al gospodăriilor populaţiei este preconizat să crească pe parcursul întregului an comparativ cu 2012, îndeosebi pe seama contribuţiei anticipat favorabile a autoconsumului din trimestrul III, cu efecte remanente şi pe parcursul trimestrului IV. Începând cu anul următor, dinamica acestei componente va cunoaşte o dinamizare, pe fondul creşterii venitului real disponibil al gospodăriilor populaţiei, în condiţiile inflaţiei reduse din prima parte a intervalului de prognoză, ale evoluţiilor favorabile anticipate ale indicatorilor aferenţi pieţei muncii[26], precum şi ale relaxării aşteptate a condiţiilor de creditare. Aceasta din urmă este anticipată a se produce inclusiv ca rezultat al transmiterii, cu un anumit decalaj în timp, a reducerilor ratei dobânzii de politică monetară operate pe parcursul anului 2013 asupra ratelor dobânzilor practicate de instituţiile de credit în relaţia cu clienţii nebancari[27]. Evoluţia consumului colectiv efectiv al administraţiilor publice este proiectată pe o traiectorie ce implică menţinerea dinamicii pozitive a acestuia pe parcursul întregului interval de proiecţie.

În trimestrul III 2013 este anticipată o uşoară revigorare a ritmului trimestrial de creştere a formării brute de capital fix, susţinută de semnalele provenite din partea unor indicatori corelaţi cu evoluţia acesteia. Astfel, în perioada iulie-august faţă de media trimestrului anterior, construcţiile noi au crescut cu 12,2 la sută, permisele de construcţii cu 4,5 la sută, iar producţia industrială de bunuri de capital s-a majorat cu 1,7 la sută. Pe fondul evoluţiei anticipate a formării brute de capital fix, deviaţia acesteia de la tendinţa pe termen mediu este evaluată a fi în teritoriu negativ, dar în reducere faţă de trimestrul anterior.

Deşi evoluţia favorabilă a formării brute de capital fix anticipată pentru trimestrul III al anului curent este de aşteptat să continue şi pe parcursul următorului trimestru, pe ansamblu, dinamica componentei la nivelul întregului an 2013 va rămâne grevată de efectele comprimării observate pe parcursul primului semestru[28]. Începând cu anul 2014, disiparea acestor efecte, ameliorarea aportului fluxurilor de investiţii străine directe, îmbunătăţirea atragerilor de fonduri europene de postaderare, precum şi anticiparea unei relaxări graduale a constrângerilor de finanţare asociate costurilor de creditare[29] sunt de aşteptat să favorizeze consolidarea pe termen mediu a dinamicii pozitive anticipate pentru a doua parte a anului curent, în cazul activităţii investiţionale a companiilor private, şi, în condiţiile unei revigorări a investiţiilor din sectorul public la acest orizont, a formării brute de capital fix în ansamblu.

Pentru trimestrul III 2013 este prognozată o creştere trimestrială a exporturilor de bunuri şi servicii, dar într-un ritm mai redus faţă de cele înregistrate în trimestrele anterioare[30]. Evoluţia anticipată a acestei componente este susţinută de dinamica favorabilă a exporturilor de bunuri şi servicii din balanţa de plăţi (creştere de 2,9 la sută în perioada iulie-august faţă de media trimestrului II) şi de îmbunătăţirea indicatorului de încredere la nivelul UE (creştere de 6,8 puncte în trimestrul III). În cazul importurilor de bunuri şi servicii, pe fondul efectului de antrenare provenit din partea evoluţiei favorabile a exporturilor, dar şi al revenirii anticipate a cererii interne, în trimestrul III 2013 este preconizată revenirea în teritoriu pozitiv a ritmului trimestrial de creştere, evoluţie susţinută de dinamica componentei de importuri de bunuri şi servicii din balanţa de plăţi (creştere de 5,8 la sută în perioada iulie-august faţă de media trimestrului anterior). Având în vedere evoluţiile menţionate, deviaţia de la trendul pe termen mediu a exporturilor este evaluată ca fiind pozitivă, în creştere comparativ cu perioadele anterioare, iar în cazul importurilor deviaţia de la trendul pe termen mediu este negativă, dar în diminuare.

După avansul remarcabil înregistrat pe parcursul anului curent, evoluţii favorabile ale exporturilor de bunuri şi servicii sunt anticipate şi pentru perioadele următoare, pe fondul unei îmbunătăţiri constante a structurii acestora[31] şi în ipoteza accelerării absorbţiei de fonduri europene orientate spre stimularea competitivităţii. Cu toate acestea, se preconizează că dinamica exporturilor României va cunoaşte o relativă atenuare pe termen mediu sub constrângerile unei redresări lente a activităţii economice din UE şi ale atingerii unor limitări ale capacităţilor productive interne la acest orizont[32]. Deşi pe parcursul anului curent s-a evidenţiat o tendinţă de orientare a exporturilor româneşti către pieţe emergente din afara Uniunii Europene, totuşi cea mai mare parte a acestora este destinată în continuare comerţului intracomunitar[33], anticipat a se redresa doar gradual pe intervalul de proiecţie. Dinamica anuală semnificativă a exporturilor din 2013 va fi susţinută, cel mai probabil, de continuarea evoluţiilor pozitive aferente subcategoriei „maşini şi echipamente de transport”[34]. Pe termen mediu însă, asigurarea unei continuităţi a dinamicii exporturilor aferente acestei secţiuni[35] la niveluri comparabile cu cele înregistrate pe parcursul anului curent este condiţionată de dezvoltarea de noi capacităţi de producţie ale principalilor exportatori.

În condiţiile unei dinamici puţin corelate a importurilor de bunuri şi servicii cu cea a exporturilor observate în perioada parcursă de la începutul anului[36] şi ale unei evoluţii modeste a cererii interne anticipate pentru anul în curs, scenariul de bază curent prevede un ritm de creştere a importurilor în 2013 substanţial mai redus decât cel al exporturilor. Ţinând cont de evoluţiile favorabile ale exporturilor nete de bunuri şi servicii prognozate pentru acest an concomitent proiectării unor dinamici în uşoară îmbunătăţire ale soldului veniturilor şi transferurilor curente, în principal ca rezultat al îmbunătăţirii anticipate a capacităţii de atragere a fondurilor europene, deficitul contului curent este proiectat să se ajusteze semnificativ în jos la nivelul întregului an comparativ cu 2012. Începând din anul următor, pe fondul atenuării preconizate a dinamicii pozitive a exporturilor şi în condiţiile proiectării unei accelerări a ritmului de creştere a importurilor[37], este de aşteptat ca deficitul proiectat al contului curent să înregistreze o majorare moderată, de natură însă a nu induce presiuni inflaţioniste corective din partea cursului de schimb al monedei naţionale.

Condiţiile monetare în sens larg

Condiţiile monetare în sens larg evaluează impactul asupra cererii agregate viitoare al dinamicii ratelor reale ale dobânzilor în lei practicate de instituţiile de credit în relaţiile cu clienţii nebancari şi, respectiv, al evoluţiei cursului de schimb real efectiv al leului. Cursul de schimb acţionează atât prin intermediul canalului exporturilor nete, cât şi prin efectul de avuţie şi bilanţ[38].

În trimestrul III 2013, ratele nominale ale dobânzilor[39] practicate de instituţiile de credit în relaţiile cu clienţii nebancari s-au redus, inclusiv ca urmare a impulsului transmis de scăderile ratei dobânzii de politică monetară operate de BNR pe parcursul acestui trimestru. Reducerea uşoară a ratei nominale a dobânzii la depozite şi scăderea de o magnitudine superioară a aşteptărilor privind inflaţia[40] au determinat creşterea ratei reale în trimestrul III. Scăderea moderată a ratei dobânzii la credite în termeni nominali a fost doar parţial contrabalansată de diminuarea anticipaţiilor inflaţioniste, având drept rezultat o reducere şi în termeni reali. Cumulat, impactul deviaţiilor ratelor reale ale dobânzilor de la tendinţele de evoluţie pe termen mediu asupra activităţii economice din trimestrul următor este stimulativ, în uşoară creştere comparativ cu trimestrul II 2013, efectul favorabil transmis de rata reală a dobânzii la depozite fiind parţial contrabalansat de cel în continuare restrictiv al ratei reale a dobânzii la credite.

În trimestrul III 2013 moneda naţională a înregistrat o depreciere moderată în termeni reali[41], determinată atât de deprecierea în termeni nominali (pe fondul deprecierii faţă de euro, parţial atenuată de aprecierea faţă de dolarul SUA), cât şi de reducerea diferenţialului de inflaţie în raport cu partenerii comerciali. În contextul dinamicilor menţionate, deviaţia cursului de schimb real efectiv de la tendinţa estimată pe termen mediu sugerează, ceteris paribus, un impact uşor stimulativ, prin intermediul canalului exporturilor nete, asupra cererii agregate din trimestrul IV.

Gradul de risc asociat plasamentelor derulate în economia naţională, corelat cu evoluţia cotaţiilor Credit Default Swaps (CDS), s-a situat la valori similare celor din trimestrele anterioare, reflectând o tendinţă comună pe plan regional şi susţinută de factorii fundamentali. Efectul stimulativ determinat de menţinerea ratei reale a dobânzii străine sub trendul pe termen mediu este doar parţial contrabalansat de impactul restrictiv al situării primei de risc uşor peste tendinţa de evoluţie pe termen mediu, în condiţiile unei variaţii reduse a anticipaţiilor privind dinamica cursului de schimb[42]. Pe fondul acestor evoluţii, efectul de avuţie şi bilanţ aferent trimestrului III 2013 exercită o influenţă stimulativă în creştere asupra activităţii economice din trimestrul următor.

Condiţiile monetare reale în sens larg din trimestrul III 2013 sunt evaluate ca fiind uşor stimulative pentru activitatea economică din trimestrul următor, având ca efect, ceteris paribus, atenuarea marginală a presiunilor dezinflaţioniste induse de deficitul de cerere agregată. În structura ansamblului condiţiilor monetare reale, impactul stimulativ este exercitat de deviaţiile cursului de schimb real (prin intermediul canalului exporturilor nete) şi ale ratei reale a dobânzii la depozite de la tendinţele pe termen mediu şi de efectul de avuţie şi bilanţ, în timp ce rata reală a dobânzii la credite exercită un efect aproximativ neutru.

Condiţiile monetare în sens larg sunt proiectate a exercita o influenţă stimulativă[43] la adresa activităţii economice pe tot parcursul intervalului de proiecţie, sub impactul cumulat al acţiunii eterogene a factorilor determinanţi. Impactul cursului de schimb real prin canalul exportului net este uşor stimulativ la adresa condiţiilor monetare reale în prima parte a intervalului de proiecţie[44], urmând ca în restul intervalului să îşi inverseze sensul influenţei, exercitând, însă, la acest orizont, un efect mai puţin restrictiv comparativ cu cel proiectat în runda anterioară. Deviaţia ratei reale a dobânzii la creditele în valută de la trend îşi păstrează caracterul stimulativ pe întregul interval de prognoză, ca urmare a persistenţei nivelului scăzut al ratelor externe ale dobânzilor. Efectul de avuţie şi bilanţ al cursului de schimb este prognozat a exercita o influenţă favorabilă la adresa activităţii economice, intensitatea acestuia fiind mai accentuată comparativ cu runda anterioară, pe cea mai mare parte a intervalului de proiecţie, pe fondul îmbunătăţirii percepţiei de risc a investitorilor asupra economiei naţionale[45].

Similar rundei precedente, traiectoria ratei dobânzii de politică monetară este configurată pentru a asigura menţinerea pe termen mediu a ratei inflaţiei în interiorul intervalului de variaţie din jurul ţintei centrale, prin ancorarea eficace a aşteptărilor privind inflaţia ale agenţilor economici, creând totodată premisele pentru redresarea sustenabilă a creditării sectorului privat, refacerea încrederii şi realizarea unei creşteri economice sustenabile pe termen lung. Impactul cumulat al deviaţiilor de la tendinţele de evoluţie pe termen mediu ale ratelor reale ale dobânzilor la creditele şi depozitele bancare denominate în lei, consistent cu traiectoria proiectată a ratei dobânzii de politică monetară, este preconizat a-şi menţine efectul stimulativ la adresa cererii agregate până la orizontul prognozei, cu o intensitate uşor mai redusă faţă de runda anterioară în prima parte a intervalului de proiecţie, pe fondul prelungirii la acest orizont a caracterului uşor restrictiv al ratei reale a dobânzii la credite.

1.4. Riscuri asociate proiecţiei

Pe parcursul ultimelor luni, o parte a riscurilor identificate în precedentul Raport asupra inflaţiei ca având o probabilitate relativ ridicată de manifestare pe termen scurt – cele asociate recoltei, precum şi reducerea cotei TVA de la 1 septembrie 2013 la unele produse de panificaţie[46] – s-au materializat. Concretizarea acestor riscuri a condus la abateri substanţiale în jos de la dinamica proiectată anterior a ratei inflaţiei, făcând ca riscul unor devieri suplimentare în acelaşi sens de la traiectoria din scenariul de bază curent să fie relativ scăzut pe termen scurt.

În aceste condiţii, balanţa generală a riscurilor este înclinată în sensul unor abateri în sus ale preţurilor de consum de la traiectoria preconizată a acestora din scenariul de bază. Posibilele surse de asimetrie sunt asociate atât evoluţiilor mediului extern, cât şi unor factori interni.

În privinţa mediului extern, cele mai importante surse de risc provin din partea situaţiei economice de perspectivă din Uniunea Europeană, precum şi a evoluţiei pe termen scurt şi mediu a percepţiei investitorilor asupra conjuncturii economice regionale şi globale. În condiţiile tendinţelor recente de revizuire descendentă de la o rundă de prognoză la alta a configuraţiei scenariului referitor la dinamica PIB real al principalilor parteneri comerciali ai României, coordonatele mediului economic din Uniunea Europeană conturează o sursă importantă de risc la adresa proiecţiei macroeconomice. În situaţia materializării unui asemenea risc, efectele asupra economiei interne ar urma să fie transmise atât prin intermediul canalului comercial (cererea de bunuri de export româneşti), cât şi al celui al încrederii (variabilitatea apetitului pentru risc al investitorilor cu privire la expunerile faţă de economiile emergente din zonă). De asemenea, incertitudinile referitoare la magnitudinea şi etapizarea diminuării injecţiilor de lichiditate de către Fed în sistemul financiar american ar fi de natură să potenţeze efectele adverse asupra economiei româneşti prin intermediul canalului financiar (realocarea fluxurilor de capital destinate economiilor emergente către cele dezvoltate, în general, şi SUA, în particular, probabil încurajată şi de menţinerea unui grad de risc scăzut asociat acestora). Posibila diminuare a fluxurilor de capital adresate României ar avea un efect nefavorabil asupra variaţiilor cursului de schimb faţă de principalele valute, ratei inflaţiei, costurilor de atragere a finanţării, condiţiilor de creditare şi, astfel, asupra activităţii economice interne.

În ceea ce priveşte preţurile materiilor prime pe pieţele internaţionale, acestea sunt apreciate a genera pe termen scurt riscuri relativ simetric distribuite în jurul traiectoriei inflaţiei din scenariul de bază. Pe termen mediu, însă, există riscuri ale unei accelerări a dinamicii acestei categorii de preţuri (de exemplu, noi scumpiri ale energiei), pe fondul unor eventuale tensiuni de ordin geopolitic în curs de desfăşurare sau al unor evoluţii nefavorabile ale preţurilor produselor agricole, dependente de condiţiile meteorologice care vor prevala pe parcursul intervalului de proiecţie.

Pe plan intern, o balanţă adversă a riscurilor la adresa ratei proiectate a inflaţiei este asociată unor informaţii devenite disponibile ulterior elaborării scenariului de bază al proiecţiei macroeconomice, care se referă la majorări ale accizelor pentru diverse categorii de produse, măsuri incluse în acordul încheiat de autorităţile române cu UE-FMI-BM şi care vor fi, cel mai probabil, încorporate şi în proiectul de buget pe anul 2014.

Rămâne în continuare preocupantă implementarea fermă şi consecventă a pachetului reformelor structurale, în conformitate cu calendarul stabilit cu instituţiile internaţionale (UE, FMI şi BM), în special în contextul anului electoral din perioada de referinţă. Orice abatere de la setul de reforme structurale asumate prin acordurile de finanţare încheiate cu instituţiile internaţionale este de natură să inducă o deteriorare a percepţiei investitorilor cu privire la economia internă, cu impact nefavorabil asupra volumului şi volatilităţii fluxurilor de capital adresate României şi, implicit, cu potenţial de amplificare a efectelor şocurilor nefavorabile, interne sau de provenienţă externă, asupra ratei inflaţiei şi creşterii economice.

Riscuri relativ echilibrate la adresa traiectoriei ratei inflaţiei IPC provin din partea preţurilor administrate, în contextul în care se menţin incertitudinile cu privire la cuantificarea impactului pe care etapele liberalizării pieţei gazelor naturale şi a energiei electrice, respectiv amânarea acordării de către guvern a unui număr de certificate verzi producătorilor de energie regenerabilă[47], îl vor avea asupra preţurilor la consumatori.

Sub impactul manifestării recente a unor condiţii climaterice favorabile şi al scăderii cotei TVA la unele produse de panificaţie, se poate considera că reducerile, menţionate anterior ca fiind posibile, ale preţurilor unor mărfuri alimentare s-au materializat în bună măsură, context în care riscurile la adresa inflaţiei provenind în perioada următoare din această sursă sunt apreciate a fi echilibrate. Pe termen mediu însă, balanţa riscurilor se menţine înclinată în sus, date fiind ponderea ridicată a alimentelor în coşul bunurilor de consum finale şi volatilitatea asociată indusă atât asupra inflaţiei de bază, cât şi asupra dinamicii indicelui preţurilor de consum.

2. Evaluarea de politică monetară

Conform previziunilor băncii centrale, rata anuală a inflaţiei a consemnat, pe parcursul trimestrului III, o amplă corecţie descendentă, coborând în luna septembrie la 1,88 la sută[48], de la nivelul de 5,37 la sută, înregistrat în iunie. Magnitudinea scăderii a reflectat suprapunerea efectelor de bază favorabile manifestate în acest interval la nivelul IPC cu impactul dezinflaţionist al producţiei agricole excepţionale a anului curent – exercitat mai întâi prin intermediul evoluţiei preţurilor volatile ale produselor alimentare şi apoi ale celor procesate –, precum şi cu cel decurgând din scăderea, în ultima lună a trimestrului, a cotei TVA la unele produse de panificaţie. Din perspectiva factorilor de durată, persistenţa deficitului de cerere agregată şi continuarea ameliorării anticipaţiilor inflaţioniste au contribuit la decelerarea rapidă a inflaţiei CORE2 ajustat, a cărei rată anuală a atins astfel un minim istoric (0,49 la sută).

Într-o asemenea conjunctură, implicând şi predominanţa influenţei revizuirilor în sens favorabil ale unora dintre ipotezele sale majore, prognoza actualizată a evoluţiilor pe termen mediu relevă perspectiva menţinerii ratei anuale a inflaţiei pe un palier inferior punctului central al ţintei staţionare în următoarele patru trimestre şi chiar a coborârii acesteia sub limita de jos a intervalului din jurul ţintei, în prima parte a anului 2014. Abaterea semnificativă a acestor previziuni de la coordonatele prognozate anterior se datorează materializării riscurilor în sens descendent la adresa perspectivei pe termen scurt a inflaţiei identificate în cadrul exerciţiului precedent de prognoză[49]. Odată cu epuizarea acţiunii temporare a acestor factori, rata anuală prognozată a inflaţiei suferă, prin urmare, o corecţie ascendentă, ea rămânând însă la valori marginal mai joase decât cele anticipate anterior, implicit în interiorul intervalului ţintei staţionare, pe întregul orizont relevant pentru politica monetară[50].

O configuraţie relativ similară caracterizează şi traiectoria prognozată a ratei anuale a inflaţiei CORE2 ajustat. Inflexiunea descendentă consemnată de aceasta pe orizontul scurt de timp este însă mai pronunţată[51], iar palierul pe care ea revine ulterior este mai scăzut decât cel din prognoza anterioară, contribuind în consecinţă la relativa ameliorare a perspectivei inflaţiei pe întregul orizont de proiecţie. Pe lângă impactul tranzitoriu al reducerii cotei TVA la unele produse de panificaţie – faţă de care manifestă o senzitivitate ridicată – comportamentul aşteptat al inflaţiei de bază reflectă dinamica mai favorabilă a preţurilor de import anticipată pentru a doua parte a intervalului, precum şi nivelul mai scăzut al anticipaţiilor inflaţioniste şi presiunile dezinflaţioniste marginal mai pronunţate generate de deficitul de cerere agregată pe întregul orizont de proiecţie, în condiţiile uşoarei revizuiri crescătoare a dimensiunii estimate/prognozate a acestuia.

O asemenea perspectivă a inflaţiei totale şi a celei de bază, precum şi determinanţii săi pot oferi băncii centrale un spaţiu adiţional de ajustare a conduitei politicii monetare, în condiţiile menţinerii coerenţei temporale şi a caracterului prudent ale acesteia. Dimensiunea spaţiului de manevră rămas la dispoziţia băncii centrale, precum şi utilizarea lui – presupusă a fi benefică din perspectiva revigorării procesului de creditare şi a refacerii încrederii, implicit a redresării economiei – continuă însă să fie condiţionate de îndeplinirea angajamentelor din sfera politicii fiscale, reformelor structurale şi a atragerii fondurilor europene, asumate în cadrul acordurilor încheiate cu UE-FMI-BM, de natură să asigure coerenţa mixului de politici macroeconomice. Această cerinţă, coroborată cu preocuparea băncii centrale pentru prevenirea dezancorării anticipaţiilor inflaţioniste pe termen mediu şi a scăderii prea bruşte a ratelor dobânzilor la depozitele bancare, dar şi pentru potenţarea impactului exercitat asupra randamentelor pe termene mai lungi, pledează pentru prezervarea caracterului treptat al ajustării parametrilor instrumentelor politicii monetare, în condiţiile unei relative sincronizări a acestui proces cu ciclurile politicilor monetare ale băncilor centrale din regiune, dar şi din ţările dezvoltate, inclusiv din zona euro.

Un argument suplimentar în favoarea unei asemenea abordări îl constituie persistenţa unor incertitudini asociate prognozei evoluţiilor macroeconomice pe termen mediu, de natură să genereze riscuri la adresa perspectivei inflaţiei. În actualul context, o sursă majoră a acestora continuă să o reprezinte mediul extern, respectiv evoluţiile din economiile şi sistemele bancare ale zonei euro/UE, implicit configuraţia şi eficacitatea politicilor implementate în scopul soluţionării durabile a problemelor acestora, dar şi evoluţiile economice şi financiare din SUA – esenţiale din perspectiva deciziilor de politică monetară ale Fed, cu impact major asupra lichidităţii şi sentimentului pieţei financiare internaţionale – precum şi cele din principalele ţări emergente.

Astfel, din perspectiva evoluţiei viitoare a inflaţiei interne şi a aşteptărilor inflaţioniste, cel mai important risc asociat evoluţiilor din mediul extern continuă să îl constituie potenţialul impact advers exercitat de acestea asupra comportamentului cursului de schimb al leului, respectiv posibila intensificare semnificativă/ repetată a presiunilor de depreciere a monedei naţionale. Dacă, pe termen foarte scurt, un asemenea risc pare să fie sensibil atenuat de creşterea recentă a apetitului global pentru risc, decurgând din aşteptările privind relativa prelungire a actualului stimul monetar cantitativ al Fed, odată cu apropierea momentului în care se va decide începerea restrângerii lui, probabilitatea materializării acestui risc ar putea spori considerabil, mai ales în eventualitatea persistenţei senzitivităţii ridicate a sentimentului investitorilor internaţionali faţă de potenţialele evenimente/evoluţii nefavorabile ce s-ar produce în viitor pe plan global/regional. Efectele adverse pe care le-ar exercita asupra pieţelor emergente reluarea, pe acest fond, a procesului realocării portofoliilor – de natură să afecteze şi costurile de finanţare a datoriei suverane – ar putea fi totuşi resimţite mai puţin intens de piaţa financiară locală, în ipoteza continuării diferenţierii deciziilor investitorilor financiari în funcţie de calitatea factorilor fundamentali, coroborată cu eventuala prelungire a evoluţiilor favorabile consemnate de anumite sectoare ale economiei naţionale, incluzând-o pe cea a soldului contului curent, precum şi cu menţinerea atractivităţii relative a plasamentelor în monedă naţională. Aceasta din urmă presupune însă prezervarea percepţiei favorabile a investitorilor străini asupra riscului asociat pieţei financiare locale, care, la rândul ei, este condiţionată de îndeplinirea obiectivelor/orientărilor convenite în acordurile încheiate cu UE-FMI-BM, deosebit de importante fiind cele aferente reformelor structurale.

Probabilitatea materializării riscurilor la adresa cursului de schimb al leului, implicit la adresa inflaţiei, ar putea fi sporită, de asemenea, de o posibilă întârziere a redresării economiilor europene sau de o eventuală prelungire/accentuare a procesului de dezintermediere în zona euro, implicit în România, dar şi de o potenţială reacutizare a problemelor de sustenabilitate a datoriei suverane sau de stabilitate a sistemului bancar în unele state membre ale zonei euro. În ipoteza materializării unor asemenea scenarii, influenţe opuse celor inflaţioniste ale cursului de schimb al leului ar putea fi însă generate pe termen scurt, dar mai ales mediu, de relativa intensificare a presiunilor dezinflaţioniste ale deficitului de cerere agregată, în condiţiile probabilei trenări a redresării economiei româneşti sub impactul advers exercitat de mediul extern[52], precum şi ca urmare a posibilei stopări/inversări a tendinţei de relaxare a condiţiilor de finanţare pe plan intern.

În ceea ce priveşte riscurile la adresa perspectivei inflaţiei induse de evoluţia viitoare a preţurilor internaţionale ale materiilor prime agricole şi energetice, balanţa acestora pare să rămână relativ echilibrată, cel puţin pe termen scurt. Fundamentele acestei evaluări continuă să le constituie, pe de o parte, previziunile privind ritmul redresării economiei globale şi a cererii de asemenea bunuri, semnificativ influenţate de perspectivele economiilor emergente şi, pe de altă parte, situaţia curentă şi cea viitoare ale producţiei mondiale şi ale stocurilor, mai cu seamă în sectorul petrolier şi în cel agricol, senzitive la tensiunile geopolitice din diferite zone ale lumii, respectiv la condiţiile meteorologice.

Într-un relativ echilibru par a se menţine, cel puţin pe termen scurt, şi riscurile la adresa prognozei inflaţiei generate de comportamentul viitor al preţurilor interne ale produselor alimentare, în principal al celor volatile, precum şi de ajustarea preţurilor administrate, în condiţiile în care previziunile privind prima categorie de preţuri au fost revizuite corespunzător performanţelor deosebite din acest an ale sectorului agricol, iar prognozele pentru cea de-a a doua categorie au ca repere majore măsurile de liberalizare a tarifelor energiei electrice şi ale gazelor naturale prevăzute în calendarele stabilite în cadrul acordurilor convenite cu UE-FMI-BM. Balanţa generală a riscurilor induse de mediul intern la adresa perspectivei inflaţiei consemnează totuşi o înrăutăţire, dată fiind foarte probabila implementare în anul 2014 a măsurilor recent anunţate privind majorarea unor accize şi extinderea bazei de aplicare a unor impozite.

Având în vedere perspectiva abaterii temporare în sens descendent a ratei anuale a inflaţiei de la ţinta de 2,5 la sută ±1 punct procentual, succedate de revenirea şi consolidarea acesteia în interiorul intervalului ţintei odată cu epuizarea impactului exercitat de producţia agricolă a anului curent şi de reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie, Consiliul de administraţie al BNR a decis, în şedinţa din 5 noiembrie 2013, reducerea cu 0,25 puncte procentuale a ratei dobânzii de politică monetară, până la nivelul de 4,00 la sută. Totodată, Consiliul de administraţie al BNR a hotărât gestionarea adecvată a lichidităţii din sistemul bancar, precum şi păstrarea nivelurilor actuale ale ratelor rezervelor minime obligatorii aplicabile pasivelor în lei şi, respectiv, în valută ale instituţiilor de credit.

[1] Ponderea produselor alimentare procesate în ansamblul coşului CORE2 ajustat este de 50 la sută.

[2] Conform rezultatelor celui mai recent sondaj privind aşteptările inflaţioniste derulat de BNR în rândul analiştilor bancari.

[3] UE-28 excluzând România. Indicatorul este calculat pe baza structurii exporturilor româneşti pe ţări de destinaţie din cadrul UE.

[4] Reflectând impactul unei evoluţii modeste a activităţii economice de la nivel mondial, dar şi o uşoară înăsprire a condiţiilor de finanţare comparativ cu runda anterioară de proiecţie ca urmare a incertitudinilor ce planează asupra amplorii viitorului stimul monetar din SUA.

[5] Generează presiuni dezinflaţioniste.

[6] Sursa: Bloomberg (cotaţii preluate la data de 10 octombrie 2013).

[7] Începând cu anul 2013, BNR a adoptat o ţintă staţionară multianuală de inflaţie, situată la nivelul de 2,5 la sută ±1 punct procentual. Ţinta asumată a fost discutată cu guvernul.

[8] Indicele CORE2 ajustat conţine produsele de panificaţie a căror cotă TVA a fost diminuată în luna septembrie a.c., precum şi produse alimentare procesate, ale căror preţuri sunt influenţate, cu un decalaj, de efectele persistente ale reducerii preţurilor la unele materii prime agricole încorporate în producţia acestora, pe fondul recoltei favorabile din acest an.

[9] Comparativ cu runda anterioară de proiecţie, anticipaţiile inflaţioniste sunt apreciate a se plasa la un nivel semnificativ mai redus la sfârşitul anului curent. În continuare, scenariul de bază prevede înscrierea acestora pe o traiectorie uşor ascendentă începând din trimestrul I 2014, inclusiv în contextul epuizării treptate a efectelor favorabile asupra ratei anuale a inflaţiei IPC ale şocurilor recente de natura ofertei (producţia agricolă excepţională din 2013 şi reducerea cotei TVA la unele produse de panificaţie în septembrie a.c.).

[10] Pentru detalii, a se vedea secţiunea 1.3. Presiuni ale cererii în perioada curentă şi în cadrul intervalului de proiecţie.

[11] Cursul de schimb RON/EUR aferent calculului accizelor pentru anul fiscal 2014 a fost actualizat la valoarea de 4,4485 publicată de BCE la 1 octombrie 2013 (valoarea la 1 octombrie 2012 a fost de 4,5223).

[12] În principal pe fondul reevaluării ipotezelor privind dinamica preţurilor la energia electrică, în condiţiile înregistrării unei evoluţii mai puţin favorabile decât se anticipa anterior pentru această subcategorie în trimestrul III al anului curent.

[13] Preţurile combustibililor practicate de principalii operatori interni depind de cotaţiile internaţionale ale petrolului Brent, exprimate în dolari SUA. Pentru transformarea acestora în lei, relevant este cursul nominal de schimb leu-dolar. Scenariul curent de evoluţie a cotaţiei EUR/USD prevede aprecieri uşor mai accentuate ale dolarului SUA comparativ cu scenariul din runda anterioară de proiecţie.

[14] În absenţa altor precizări, variaţiile procentuale sunt calculate folosind serii de date ajustate sezonier. Sursele de date folosite sunt: BNR, MFP, INS, Eurostat, CE-DG ECFIN şi Bloomberg.

[15] Comunicatul INS nr. 241 din 7 octombrie 2013.

[16] Îmbunătăţirea indicatorului de încredere în economie în trimestrul III (+0,9 puncte) şi creşterea volumului creditelor noi acordate gospodăriilor populaţiei (total lei şi valută) în termeni reali (+6,0 la sută) în perioada iulie-august faţă de media trimestrului II.

[17] Dată fiind necesitatea încorporării unei game largi de informaţii, analize sau revizuiri de date, procesul de reevaluare a componentei de trend, respectiv a celei ciclice a PIB, are un caracter recurent.

[18] Măsurată prin intermediul impulsului fiscal.

[19] Pentru 2015, conduita politicii fiscale este anticipată a fi uşor anticiclică.

[20] Aproximată prin deviaţia de la trend a PIB real din UE efectiv.

[21] Acestea sunt anticipate a-şi continua dinamicile pozitive şi în perioadele următoare, dar, cel mai probabil, într-un ritm mai puţin alert, pe de o parte, datorită unei redresări lente a cererii externe, iar pe de altă parte, pe fondul epuizării treptate a efectelor favorabile asupra exporturilor ale producţiei agricole abundente din anul curent.

[22] În condiţiile îmbunătăţirii anticipate a principalilor indicatori ai pieţei muncii, ale reducerii semnificative a ratei anuale a inflaţiei IPC până la mijlocul anului viitor şi, ulterior, ale menţinerii acesteia în interiorul intervalului ţintei şi ale caracterului stimulativ la adresa activităţii economice provenind din partea setului proiectat al condiţiilor monetare reale în sens larg.

[23] În trimestrul II 2013 consumul individual efectiv al gospodăriilor populaţiei a crescut cu 0,3 la sută în termeni trimestriali.

[24] Această creştere a fost determinată şi de majorarea începând cu 1 iulie 2013 a salariului minim pe economie la 800 lei.

[25] Conform ultimelor date publicate de MFP, ponderea în PIB a deficitului bugetului general consolidat a fost de 1,3 la sută în septembrie 2013 (metodologie cash).

[26] Productivitatea muncii este preconizată a cunoaşte o revigorare încă de pe parcursul anului curent, susţinută îndeosebi de intensificarea activităţii economice interne, ceea ce este de aşteptat să exercite un impact pozitiv asupra dinamicii salariale. La aceasta se adaugă şi creşterea proiectată, într-un ritm relativ lent, a gradului de ocupare a forţei de muncă din sectorul privat, ceea ce este de aşteptat să contribuie la majorarea venitului disponibil al gospodăriilor populaţiei.

[27] Viteza şi măsura în care se realizează efectiv transmisia deciziilor de reducere a ratei dobânzii de politică monetară asupra celor practicate de instituţiile financiare în relaţia cu clienţii acestora depind, într-o măsură semnificativă şi de termenii şi standardele de creditare stabilite de băncile comerciale, efectul net asupra dinamicii ratelor dobânzilor bancare putând să difere şi substanţial, ca magnitudine, de modificările semnal ale ratei dobânzii BNR.

[28] Conform Comunicatului de presă al INS nr. 241 din 7 octombrie 2013, formarea brută de capital fix s-a redus, în termeni reali, în semestrul I 2013 faţă de semestrul corespunzător din anul precedent cu 3,9 la sută. Pentru detalii referitoare la evoluţiile recente cu privire la formarea brută de capital fix a se vedea Capitolul II. Evoluţii ale activităţii economice.

[29] Cu efecte favorabile asupra dinamicii proiectelor investiţionale derulate de sectorul privat.

[30] În trimestrele I şi II 2013 exporturile de bunuri şi servicii au crescut cu 9,6 şi, respectiv, 3,5 la sută în termeni trimestriali.

[31] Pe lângă creşterea valorii exporturilor se remarcă totodată majorarea ponderii produselor cu valoare adăugată ridicată în total exporturi şi diversificarea pieţelor de desfacere a acestora, inclusiv prin extinderea pe pieţele extracomunitare. În prezent, exporturile industriei constructoare de maşini şi de echipamente de transport deţin o pondere de 42 la sută din total, iar produsele manufacturate ale industriilor uşoară, metalurgică şi prelucrării lemnului de 33,4 la sută din total.

[32] De exemplu, compania Automobile Dacia S.A. a pătruns în cursul anului curent pe noi pieţe de desfacere (cum ar fi Marea Britanie), şi-a majorat cotele de piaţă pe pieţe externe cu tradiţie (de exemplu în Franţa şi Germania) şi intenţionează să extindă livrările de piese de schimb către noi pieţe (de exemplu Rusia).

[33] Exporturile către ţările Uniunii Europene totalizau, în perioada ianuarie-august 2013, 70,1 la sută din total exporturi, în uşoară scădere de la 70,5 la sută în primele opt luni ale anului 2012.

[34] Conform valorilor din balanţa de plăţi, exprimate în euro, exporturile aferente acestei subcategorii au înregistrat în intervalul ianuarie-august 2013, faţă de perioada corespunzătoare din anul precedent, o rată de creştere de 13,5 la sută. Evoluţiile favorabile ale exporturilor de produse din această categorie sunt anticipate a nu se reversa în mod brusc, date fiind termenele contractuale mai lungi specifice acestei ramuri industriale, efervescenţa cererii externe extracomunitare adresate acestor produse, precum şi anticiparea unei redresări graduale a cererii externe intracomunitare.

[35] Conform Clasificării Standard de Comerţ Internaţional (CSCI Rev. 4).

[36] Aceste evoluţii pot fi observate atât din analiza informaţiilor cuprinse în conturile naţionale, cât şi din cea bazată pe datele din balanţa de plăţi. Astfel, conform conturilor naţionale, importurile de bunuri şi servicii au stagnat, în termeni reali, în semestrul I 2013 faţă de semestrul corespunzător din anul precedent, în timp ce exporturile de bunuri şi servicii au înregistrat, în acelaşi semestru, un ritm de creştere de 11,9 la sută. Conform datelor din balanţa de plăţi, exprimate în euro, importurile de bunuri şi servicii s-au redus în perioada ianuarie-august 2013, comparativ cu aceeaşi perioadă a anului precedent, cu 0,1 la sută, în timp ce exporturile de bunuri şi servicii au crescut în aceeaşi perioadă cu 10,3 la sută. La această evoluţie şi-au adus aportul atât reducerea semnificativă a importurilor de produse energetice (gaze naturale şi petrol), cel mai probabil ca urmare a efectelor de bază asociate condiţiilor climaterice nefavorabile de la începutul anului 2012, cât şi cererea internă scăzută înregistrată în primul semestru al anului curent.

[37] Importurile de bunuri şi servicii se aşteaptă să cunoască o dinamizare îndeosebi sub impactul evoluţiei favorabile a cererii interne anticipate la acest orizont.

[38] Efectul de avuţie şi de bilanţ al cursului de schimb se manifestă, în cazul agenţilor economici, prin modificarea alocării resurselor disponibile, pe de o parte, consumului şi investiţiilor, iar pe de altă parte, acordării, respectiv rambursării creditelor în valută.

[39] Ratele nominale ale dobânzilor la creditele şi depozitele în lei sunt calculate ca medii ponderate în funcţie de volumul creditelor şi, respectiv, al depozitelor noi.

[40] Informaţiile referitoare la acest indicator sunt preluate din Sondajul lunar al BNR derulat în rândul analiştilor bancari.

[41] Cursul de schimb relevant este construit pe baza celor dintre leu şi euro, respectiv dintre leu şi dolarul SUA, sistemul de ponderare reflectând importanţa celor două monede în comerţul exterior al României.

[42] Aproximate prin variaţia aşteptată a deviaţiei cursului de schimb real efectiv.

[43] Într-o măsură mai accentuată comparativ cu Raportul asupra inflaţiei din luna august.

[44] Îndeosebi pe fondul reducerii accentuate a diferenţialului de inflaţie în raport cu partenerii comerciali anticipate pentru acest interval.

[45] Atât în context regional, în condiţiile perspectivelor favorabile cu privire la revigorarea activităţii economice în majoritatea ţărilor emergente ale UE, cât şi pe fondul anticipării unei ajustări semnificative a deficitului de cont curent şi al menţinerii la un nivel redus a deficitului bugetar.

[46] Măsură anunţată de guvern ulterior momentului finalizării coordonatelor scenariului de bază al proiecţiei macroeconomice precedente.

[47] Pentru perioada iulie 2013 – martie 2017, conform OUG nr. 57/2013.

[48] În jumătatea inferioară a intervalului ţintei staţionare de inflaţie, de 2,5 la sută ±1 punct procentual.

[49] Raportul asupra inflaţiei, august 2013.

[50] Prognoza actuală indică pentru finele anului 2014 o rată a inflaţiei de 3 la sută, faţă de nivelul de 3,1 la sută proiectat anterior.

[51] În trimestrul IV 2013, valoarea medie prognozată a ratei anuale a inflaţiei CORE2 ajustat coboară la 0,1 la sută.

[52] Prin intermediul canalului comerţului exterior, financiar şi al încrederii, precum şi al efectului de avuţie şi bilanţ al cursului de schimb.